Avšak opravdux č potíže puznáme při dochovu a tyto zdají se spo- 

 čívati na choiilostivosti kukly pro zevnější podněty, ško-dlivě na roz- 

 voj iinasa piisobící 



A přesvědčil se nejednou každý pěstitel, že takoví řekněme 

 /)ioli Hie ta'ngere« skutečně existují mezi motýlími kuklami. Mnohé 

 z těchto krajně nedůtklivých pozná i myslící začátečník na prvý 

 Pí^hled, spatří-li objatou kuklu íenkostěunýTn, chitinovýTn obalem, 

 jako mimo jiné na kuklách rodu: Cucullia, Cerura, Dicranura, Hospi- 

 tis, ano i některých druhů rodu Agrotis. Ovšem že mají takové 

 slabostěnné a na dotyk choulostivé kukly vydatnou ochranu proti 

 přímým popudům vnějším ve svých tuhých a tvrdých buď spřede- 

 ných neb slepených zámotcích, z nichž je zkušenější pěstitel nikdy 

 nevybírá. Není pochyb5^ že nechybíme, zařadíme-li mezi kukly na 

 dotyk choulostivé i kukly všech Plusií a rovněž i těch Arctií, jiohž 

 kukly odpočívají v zámotcích z hedvábnj^ch vlákének jemně spře- 

 dených, ležíce takto zcela volně a nejsouce v nižádném přímém do- 

 tyku s nějakou tvrdší hmotou. Vezme-li nezkušený kuklu takových 

 nebo jiných stejně nedůtklivých druhů ze zámotku a položí-li ji na 

 jakékoli tvrdší lůžko, ký div, stávají-li se pak ve vývoji imaga téměř 

 nezbytný různé poruchy, vzbuzené tíhou kukly samé. 



Vedle uvedených takřka očividných příčin poruch vývojových 

 jsou ještě jiné, sice méně zjevné příčiny, avšak mající stejně zhoub- 

 né účinky. Máme zde na zřeteli — vedle nezbj^tně potřebné, přimě- 

 řené vlhkosti — polohu kukly a sice tu polohu přirozenou, v níž 

 housenka se zakuklila. Již ta okolnost, že housenky některých druhů 

 (a těch je na počet dosti) zpravidla se zakuklí v jistých, určitých po- 

 lohách a aby tato přirozená poloha nestala se vratkou buď kuklu 

 samou nebo její obal (zámotek) připřádají k mějaké pevnější hmotě, 

 — přesvědčivě nám ukazuje, že i přirozená poloha kukly a po přípa- 

 dě zámotku má u dotyčných druhů pro zdárný rozvoj imaga nepopi- 

 ratelnou důležitost. V tom domyslu utvrzují nás s dostatek zkuše- 

 nosti při chovu, shledáme-li, jak podstatné změny a odchylky od 

 přirozené polohy kukel a zámotků u někter^^ch druhů motýlích na 

 př. u skupiny Rhopalocera v zápětí mívají ne-H vždy zhynutí, přece 

 aspoň v nejranožších případech zakrnění motýle. Byť i řečené pří- 

 činy nebyly výhradní ani jediné, jsou nesporně jedny z příčin ne- 

 zdaru ve vývoji některých druhů motýlích. 



Pravda, dalo by se čeliti těmto neúspěchům zůsobem prajedno- 



22 



