vlažujeme-Ii v š e c li ii y kukly bez rozdílu druhu stejně, když míra 

 vláhy jistéiiiu druhu osobitá, může se státi životu druhu jiného ne- 

 bez.peěiiou, ano i zhoubnou. 



Jak zřídka — pakli vůbec — podaří se bezvadně vy/pěstovati 

 z přezimujících kukel některé z našich obecných motj^lů, na př. z če- 

 ledi Lycaenidae: Coll. rubi, Lyc. icarus, cyllarus, orion; Cyan. argio- 

 lus? — z píďalek Boar. cinct^ria; A. aesciilaria, Hyto. leucoiphaearia, 

 margaritaria, aurantiaria a defoliaria? — dále Bistony nebo hojné 

 podzimní Clieim. brumata a boreata? pak St. fagi a v. j. A přední 

 příčina tak zhusta se opakujícího nezdaru při chovu tom spočívati 

 se zdá v p r \' é řadě na nesprávném zavlažování ikukel takových 

 tliculostivých druhů, k nimž iplnou měrou náleží i naše E. pulverata. 



Jak povědomo, žije její h. jen na nízkých osikách, křoviskách 

 rostoucích na mýtinách, nižších porostech lesních, na pokrajích lesů, 

 širších průhonech a t. p. a mladou setřeseme již v květnu; že však 

 chov vyžaduje denně s večerem čerstvého krmiva a osika, byť i do 

 vody dánia, až příliš brzy uvadne, učiníme doibře, odložíme-li sběr 

 až do druhé poloviny června, řídíce se po^tom jednak dle panující té 

 doiby povětrnosti, jednak dle potohy naleziště a protože jim jsou 

 stejně po chuti místa buď na výsluní nebo v chladu, nemusíme spě- 

 chati, zejména jde-li o lokalitu k studenému severu obrácenou. 



V^T0stlé h. již tak snadno nesetřeseme, any za dne blíž oddenku 

 a na hrubších větvích sedávají, ipravděpodoibno i na zem samou slé- 

 zají, tu v úkrytu odpočívajíce a pak ovšem jen stěží mohou býti na- 

 lezeny. Má-li sběratel právě šťastný den, najde druhdy i více h. 

 pospohtě žijících na keříčku třeba dosti nuzném, takže tam. kde je 

 E. diversata dcmovem, nelze ji po pravdě za zvlášť vzácný druh 

 považovati. 



V bližším okolí pražském našli jsme ji v Krči. ve Všenorech, v 

 Dc-břichovicích, Řevnicích a nepochybně, že bude tu rozšířena i v 

 dalších lesích s těmito souvislých. 



Poikud se týče času, kdy E. diversata v přírodě se líhne, patří — 

 jak víme — k nejramnějším našim píďalkám a nejlépe oznočíme dobu 

 tu řekneme-li, že je věrnou součastnicí otoecně známých Brephosů: 

 parthenie a nothum, kteří dle jarní povětrnosti druhdy téměř s prv- 

 ními teplejšími dny březnovými (výminečně i únorovými) nás po- 

 těší, jen že E. diversata mnohem vzácněji než řečené její družky. 

 Ze by. jak se dočítáme, podobně jako Brephosi ve slunci lítala a s 



2'.. 



