dou přesných publikací přioáší opravy omylu a pořádek do této 

 čeledi. 



Autoři ipříspcvku cecidologických zaviniili tu velmi mnoho, 

 saiad z \ahié části i proito, že sbíráním háleik většinon se obírají 

 botanikové, a tu ipřiroizeně nešetří vždy střízlivé opatrnosti k zoo- 

 loRické stránce věci. Obyčejně sběratel hálek má první starost, 

 aby nalezenou hálku »určil«. Najde hálku ma rostlině, na níž dosud 

 nebyla poipsána, — jaká radost z noivého inálezu! Poznává dle 

 stavby a struktury, že to je liálka Bejlomorkjs a v literatuře najde, 

 že nia jiném druhu téhož rostlinného rodu, neb 'na něikterém pří- 

 buzném rodě rostlinném je známa hálka právě týchž vlastnosti, a 

 že je toho či onoího ďruhii Bejlomoirek. Bez dalších skrupulí .napíše 

 sběratel, že nalezl hálku o n o h o d r u h u 13 e j 1 o m o r e k na no- 

 vém hostiteh, na jiné rostlině. Byly-li v hálce ještě bejlomorčí lar- 

 vy a náhodou se zbaT\'ením shodovaly s larvami popsanými n 

 onoího příbuzného rostlin, dnrhu, zdají se mu všeaky pochybnosti 

 vyloučeny a zbytečný. Tímto postupem byly cecidologické sou- 

 pisy naplněny m n o ž s t v í m z c e 1 a n e o p r á v n ě n ý c h d a t. 

 svízel tím horší, že téměř v žádné tako'vé publikaci autor nesdě- 

 luje, jak vlastně zjistil onen druli Bejlomorek, který vydává za 

 pil vodce hálky. Obyčejně jmenuje prostě rostlinu, charakterisuje 

 hálku a jmenuje druh původců — ale nikdo nezví, jak se dopátral 

 tahoto druhu, nečteme určitého prohlášení, že by opravdu byl mel 

 a prozkoumal onoho hálkotvorce a tak přímo zjistil jeho drnh. A 

 tak máme nyní v základniloh a nepostradatelných kompendiích ce- 

 cidologie na sta dat, podaných tajm jako naprosto ;lonlivě zjiště- 

 ná fakta, a ničím neproz rázu jících, že 3S0'U to pouhé domněn- 

 k y svých prvniíoh ipublikátoTŮ, domněnky mylné, jež se však oipi- 

 sují z díla d(i díla ve slepé důvěře. 



Věc má ovšem i další nestpTávné následky. Z jednotlivostí od- 

 vozují se pO'Znatky všeobecné, zákony platné v jistém, kruhu 

 života v přírodě. Pochybené připsání set liálek původcům jeji u o- 

 m n ě I ý m zkalilo tedy značně celý obraz a ukazuje nám poměry 

 ve světle nepravém. I^rvní nesprávnost tím zaviněná jest, že 

 \/.nikI íí do cecidologie se již téměř zakořeňoval náhled, že »st:'- 

 né.< hálky na rostlinách sobě příbuzných (nia př. jistě na různých 

 druzích téhož rodu!) pocházejí jistě od téhož druhu hálkotvorcú. 



76 



