du Palacnionetcs z nižných lokalit s ladík oi vod níoh i mořských a 

 práce o \aiialibite kreseb křídel Paiiorpa oommuiniis — vulgaris. 

 Ukázalo se, že biometrika nijak neosvětluje biologioky nálezy a 

 vznik variací. Ukázala se piotřeba variace vyšetřovati exiperimen- 

 táliié, nikoli měřením. Jednalo se o to, vyšetřiti variabiliín urči- 

 tého znaku a exiperimen/tálně ji vysvětliti dle přřkladu Jcihaniise- 

 nova na čistých liniích. AutoT vybral si za Oíbjeikt Panorpii na 

 iipozonnění iprof. Klapálka, jež rO'Zivržeinia (P. ooimimunis) v 5 variet. 



Příčinon n'CUirči'tositi specie P. ccmmuniLS je její vaTiaibilita a 

 tu se ukázalo, že P. commnnis nemá variet nýbrž jen va- 

 riace. Variace 'koiísají kokrn jedné varianty průměrnié. 



Materiál pochází z Kácova, kde je vysokými stráněmi jaksi 

 isolován. I byla otázka další, je-li >variace fluktuační či genetická. 

 Proto přibrána lokalita druhá, Neratovice. Tu se ukázal jiný va- 

 riační průměr. Pak ale bylo patrno, že je zapotřebí populace vy- 

 šetřiti experimentem dědičnostním. Na Panorpě však k tomu ne- 

 došlo, pro nemožnost kultivace těchto objektu. 



Ur. Brožek k pokusům dědičnostním proto- vybral si rcstlinj'" 

 a sice žlutý, červeně kroipenatý Mimulus dvou druhu: quiusuevul- 

 nerus a tigrinus. 



Na druhu prvém ukázala se variabilita alternativní s Mcnde- 

 lovým poměrem 3 : 1; na druhém genetická varialibita (obé v F2) 

 kolísající od roistlin tigrinius žlutých iplyuule až k rostlinám tigrinus 

 silně krofpenatýTn s minimální frekvencí stupňů pirostředně skvrni- 

 tý^oh. Když byly vybrány oba krajní extrémy této řady a autogamií 

 se objevily ipotomci extremních forem z celé varirující generace 

 (F--) ukázaly se v dalších letech jako homozygoti, jako východiska 

 čistokrevných linií. 



Přednášející krátce rýsuje křížení dvou genotypů do generace 

 F-' a vyvozuje variační problém a mathematické její formulování 

 (vzhledem ku křivce Qaltonově). Přednášející dospěl tím k vlastní 

 otázce své úvahy, že totiž variabilita g e n etická je vlast- 

 ním hybným kamenem evoluce, neboť variabilita fluktuační je jen 

 přechodný zjev. Ukazuje se, že evoluce je možná jen kombinací 

 různých znaku křížením (zastírá názory Johansenovy, J. P. Lot- 

 sy-ho a j. — ), Nemůžeme na základě názorů geimetiokých ovšem 

 pak dobře mluviti o dědičnosti získaných vlastností. A tu zbývá 

 genetice jen mutace. Také ty objevily se v experimentech Dra 



