váti celou orKairisaci živočichu. System, kategorie nám ukazují sou- 

 vislost forem a jich příbuznost. 



Po'kusy klassifikovati hmyz se 'ďatují již od dob nejstarších, 

 iiziuhala se potřeba přirozeného systému. System může zákonitost 

 vystihnouti ve všech svých kategoriích. System doplnil Cuvier u- 

 čením o typech. 



Titíž autoři, kteří opravoivaM vaidy systému, specie v rodech 

 stavěli falešně. Systematika rozeznávala rod, řád, ale specie jsou 

 zase často sestaveny abecedmě a číslovány. Z počátku se řídili 

 pevným počtem stvořených druhů. Tvůrčí myšlenka otbjevovaia se v 

 různých obměnách. Všecky kategorie odpovídaly tvůrčím ideám. 

 Proti tomu přišla myšlenka vývojoivá. Příibuznost mezi jednotlivý- 

 mi tvory chápeme příliš materielimě. Vývoj vlasitně sesílil tím syste- 

 matiku. Z počátku si představovali, že příroda se rnizvíjeila tak, že 

 rod se vyvimul z jednoduchých forem, též čeledi atd. Jednoduché 

 nazýváno prvotným, původimím. Počalo se s chybnými rodo'kmeny 

 dichotomickými a pod. Starší systematika měla methody morfolo- 

 gické a nová systematika ji též vhodně užívá. Shledáno, že podoba 

 klame. Funikce zatemřiuje poznání tvaru. Starší systematika musila 

 též rozlišovati analogie a homolo'gie, jimž d^ala vývojová myšlenka 

 jen jiný výklad. Prizpůsobení počalo hráti velikon úloíhu, ten pojem 

 vyvinul se teprve při učenií vývoijovém. Jednoduché tvary se ne- 

 ukázaly vždy původními. Embryologie také siniažrla se řešiti 

 obtíže systematicky. Otázka přizpůsobení však velmi stěžuje 

 vývoj. Naše pogmy systematické dle těchto zásad jsou měnivé. 

 Darwin se vyhnul tím, že tvrdil, že vývoj se děje velmi podroibně, 

 někteří, jako Haeckel, popírali druhy vůbec. Kolliker si předsta- 

 voval vývoj íloeda jinak polyfyleticky. Mí^me několik druhu or- 

 ■.Mni>-íičnícli. 



Novější výzkumy ukázaly, 'že několik předků dalo vznik formě 

 jedné: zde jedná se o formy 'konvergentnií. 



Celá řada skupin ukázala se polyfyletickou, to všecko platí pro 

 střední skupiny. Jedná se o to, zda může sípecies povstati z růz- 

 ných forem. 



P. S u s t (j r a se zmiňuje o podotbných zjevech v geologii, kde 

 vidíme útvary, ač Lyell popřel náhlé převraty. Vzhledem k délce 

 lidskéiio života můžeme považovati specie za stálé. 



P. prof. Mrázek tvrzemá to vyvrací částečně některými po- 

 známkami. 



VI 



