SkupiiKt Birprcstidac je skupinou velmi bohatou — v roce 1904 

 bylo ua'počteiio celkem 232 rodu a 6108 drubů — dnes skupina 

 tato obsalniie nejméně 260 rodů a 10.000 druhu a variet. 



Rozšíření skupiny této je dosti charakteristické. Můžeme i zde 

 sledovali vli ' liypothetické pcvniniy jižní poloikoule — go-ndwány. 

 Cell i^rastará skupina Stism.oderitň, z nichž něikteré rody (Stig- 

 inoJera 350 druhů) dosahují značného počtu specií je charakteri- 

 stickou pro Austrálii. Příbuzné rody Dactylozodes, Cono-gnatha a 

 IMthiscus vyskytují se v jižní Americe. V Austrálii vedle Stigmo- 

 der ještě Calodema, Archaeozodes (mihi) a Metaxymorpha. Sledu- 

 jeme-li geografické rozšířemí krasců dle šesti známých oblastí, tu 

 shltdánie, že až aia několik velmi nepatrných \'ýjimek, nestává 

 druhů více oblastem společných — nelze v celé čeledi nalézti je- 

 diného kosmopolita (druh). 



'l'o lze si vyložiti též tím, že skupina tato nalézá se dosud v či- 

 lém vývoji, jenž děje se daleko rychleji 'než možno nám sledovati. 



1. Oblast jižní Ameriky, severně omezená asi 25" rovnoběž- 

 kou chová mncbo forem obdobných k formám australskíori — na 

 příklad rody Curis, Anillara, skupinu Stigmoderinů, Agrily atd. 

 V roce 1904 bylo známo celkem 1793 specií z oblasti americké; 80 

 rodů, 7. nichž 45 endemiokých. 



Rozděliti můžeme skupinu tuto wa pět částí: Ameriky 

 středu í, charakterisovanou přítomnosti rodů Agaeocera, Hippo- 

 melas, íialecia, Thrimcopyge etc. oblast Antill. bohatou oblast 

 brasilskou, oblast pamp či oblast argentinskou a oblast chilen- 

 skou . 



2. Oblast nearktická kommunikovala na západě dlouho s oblastí 

 palaearktickou, což patrno i na charakteru forem. Ovšem doby 

 ledové utvářely se zde asi jinak než v oblasti palaearktioké, klima- 

 tické poměry zdejší asi byly úplně jinak upraveny. Zdá se. že zde 

 vývoj byl více stabilisován od dob ledových, kdežto v oblasti pa- 

 laearktické byl daleko živěji podnícen. Je to zejména patrno ma 

 rozšíření Agrilů i na jich variabilitě. 



Obsahuje (data z r. 1904) 262 druhů v 33 rodech, z nichž 7 

 pouze je typických pro tuto oblast. Možno je děliti na čtyři polo- 

 oblasti: kanadskou, alleghanskou, californskon a texaskou. 



3. Oblast palaearktická je velmi složitá. Je nutno následkem geo- 

 grafických poměřil stanoviti několik zon přechodních — v j. Indii, na 

 X 



