o naší faiiiič kraisců ze Sitanoviiisika fauni stiakého bylo málo 

 psáno. Dneisi jcdmá se o brz.ké vydání irplnéliO' seznaimi našich brofii- 

 kii; nebude ncvhodno, uveřejniti z-de předběžně, OO' jakésii V'Odí'tíko. 

 pra 'Příští seznam vše, co moihu říci niai základě vlastních zkuše- 

 ností o našich kraiscích. 



i. 



Během času bylo mi posláno k určení veJké množství těchto helz- 

 kých c&vířait.z celého světa; u nás, bohužeil, nevěnuje se skuipinč 

 této příKš Veliké pG'z»omo'stii. Velikoiu chybou jest, že mnoho eaito- 

 moloKÍi domnívá se, že mciioai druhy tak nápadné dle stávajících 

 příniček lehce určiti sami — omyl, jehož následky hodily by isie za 

 kliissický příklad pořekadla: noli iuraire in verba miagisitni! 



Počínaje Marseulovou »MonografH« a konče ReitterOvOu »Fau- 

 ncu Qermanicou« a Kerremansovým veledílem (Monograpihiie des 

 Buipresitideis) všeiohnia díla odsaihují značné cimyly, přejímajíce vět- 

 šinou staré chyby bez vlastních piozoTOvání jedna cid druhýcli. Jak 

 důsledně nespirávně bylo určováno-, ukiázjail jsem v jedné své práci 

 (Revision der palaearktiisicihen Traeihydineni, Archiv f. Naiturgc/sdi., 

 82 Jahrg. 1916 (1918), kde z naiší všeoibeciné známé Trachys pumila 

 H. vykhubala sie celá řaidia dósiid nerodišovaných forem, z nichž ně- 

 které i u nás žijí či miožná, že se zde najidou. 



Možno celkem říci, že některé skupiny středoevropsiké oekají 

 dosud nia zpracování, jeižto dle dosavadních pomůcek nelz-e je správ- 

 ně určiti. To platí na př. o rodu Lampra (Poecilcíliota), kde jistě 

 dv':čkám€ se ještě překvapení, to pilatí zvláště o roidu Agriliis, kde 

 ďcisud jififit aiieobyčcjiiě oiMížné určiti iiěikteré neijiběžnější formy 

 (viridis s jdho varietami, obscuricollis, angustulus, laticornis íúáX 

 což jest mimwi pouze sípeoialistovi s dlouholetoiu praxí -v tom o- 

 bc-ru.' Neviděl |s'jim do^.sud Slbí•^k3^ kde by byl preCiisnč určen Agr. 

 laticrnis 9 a obscuricollis, nebo Agr. viritlis a aurichalceus. Jest to 

 z velké část; chybou nedosti dokoinialých popiisů. A tiak nepřekvapí. 

 že systematický pořad a s/estiaiveiní druhů v Reitteirové velkém ka- 

 talogu z r. 1906 je zcelia niesprávné, jak ostatně dovodil jsem to již 

 jindy a jinde ÍI1olarktÍ!sohe Anthaxion qDg. 1 — 187. Archiv f. Natur- 

 ^csdiichte, .lahrg. 1916). 



V následujícím výčtu druJiů uvádím data mně známá o jedno- 



' ' "'ch íormádi. Uvádím jen lokality vlastní sibírky, která mohu 



■ 1- "•'•'■■•■ IV ati a o ktcn''ch jsem přesvědčen, jinak pouze přiči- 



2S 



