široiké. Málky byly již jprázdné, mohou náležeti k Hornioniyia fri- 

 reni Kieff., ačkoliv tvar měchýřkovitý a sh.loučcní hálck tomiu ne- 

 odpovídá a spíše na rrishorniomyia tuberifica neb Diplolaboncus 

 tuberiticus odpovídá: Pod křelinskou myslivnou u Jičína (V. 1910). 

 <Viz lit. 2. č. 96.) 



Carex rigida Goo/d,. (C. saxatilis Wahln. non L.). 



1. Acrocecidíuni plodu: niěchýřky plodní jsou zíveličelé, z kvě- 

 • íenství vyvrácené (viz obr. 16 a), zobánck silné rozšířený, tmavě 



zbairvený, vlastní měchýřek vejčitý, žlutavě zbarvený, oranžovou 

 lariviu obsaihující i(viz obr. 16b). Měchýrky jsou až 4 mm dlouhé: 

 Martinův Důl (29. VII. 1919) a Svah Vysokého Kola (30. Vil. 1919) 

 v Krkonošjch. (Viz lit. 10, č. 393). Byla dle L a g e r h e i m a (viz 

 lit. 13) zináma dosud tato hálka pouze z poloostrova Skandináv- 

 ského, kde bylai nalezenai na několika místech, ale průvodce ne- 

 zjištěn, pouze uvedeno, že ijest to Bejlomorka. 



2. Acroceddium stonku: prýt jesí z-měněn v nňžkovitou hálku 

 úplně totožnou, jak na obr. 9 a, b vyobrazeno a na Carex montana 

 popsáfio, tak že hálka náloží též praivděpodobně k Dishormorayia 

 corniSex Kieff.: Rašeiina jv. od Boudy Petrovy v Krkonoších (28. 

 VIL 1919). 



V klasu mezi měchýrky Carex rigida nalezl Dr. Baudyš na 

 svahu Velkého Kola v Krkonoších 30. 7. 1919 lar\y, které žijí volně 

 mezii měohýřky, aniž by byly halkotvornými. 



Larva měla povrch hladký, na břišní časti jejích kroužků, dru- 

 íiým počínaje, desátým konče, rozprostírají se pošinovací hrbolky 

 skoro po celé šířc^ kroužků. 



Anální kroužek povytažen je ve 4 vý^bežky .papillou zakončené, 

 zakončené. 



Prsní bodec dvojklanný má hroty omezené jako segmonty 

 nicnty goitické; mezi nimi je výkrojek trojúhelníkový, jehož špička 

 leží v téže vodorovné přímce jako základ hrotů. Hroty, které tvoří 

 samy čepel, o nepatrné poznání přečnívají stopku. Tato je nahoře 

 nejširší a dolu se ipovlovně zužuje, na délku měří 5 výšek čepele. 



57 



