10 
deres Udvikling, naar nysankomne spæde Larver først skal 
til at begynde at æde. Naar man i et Gedehamsebo træf- 
fer flere Eksemplarer af Metoecus paa præcis samme Ud- 
viklingstrin, sidder de ofte i Celler lige tæt ved hinanden; i 
en Rede fra Gelskov fandt jeg saaledes, foruden en Mængde 
Larver og Pupper (som det ikke lykkedes mig at klække), 
4 nysudviklede Metoecus-Imagines tæt ved hinanden, alle 
fire havde netop begyndt at gnave sig ud og stak alle 
fire de smaa trekantede Hoveder ud af Cellerne. Det er 
sikkert Eksemplarer, der er ført ind med samme Gede- 
hams, og som er smuttede ned af Gedehamsen paa samme 
Sted, samtidig: er begyndt at æde og samtidig har for- 
vandlet sig. 
— Ved Fangsten af Metoecus gælder det først og frem- 
mest om at finde Gedehamserederne; hen paa Sommeren, 
naar Gedehamsene sværmer talrigt ind og ud ad Flyve- 
hullerne i Jorden, er dette i Almindelighed heller ikke 
vanskeligt. Francis Galton anfører i „Art of Travel“ 
en Metode i at finde Honningbi-Reder som man ikke ved, 
hvor er anbragt: En Skaal med Sukker eller anden Lokke- 
mad sættes ud, hvor Bierne sværmer, og disse vil snart 
samle sig paa Skaalen. Naar de har suget saa meget 
Sukker, som de kan, flyver de til Reden, og man lægger 
derfor Mærke til, i hvilken Retning de mætte Bier flyver 
bort og flytter Skaalen et Stykke i denne Retning, iagt- 
tager vedblivende Bierne og flytter stadig Skaalen, indtil 
man tilsidst har fulgt Biernes Flugt lige til Reden. Det 
er jo muligt, at en lignende Fremgangsmarde lader sig 
anvende overfor Gedehamsene. Selv har jeg ikke prø- 
vet den. 
Min egen Fremgangsmaade ved Indsamling af Vespa- 
Rederne og Klekning af Mefoecus vil fremgaa af en Be- 
skrivelse af et enkelt Togt, som jeg foretog sammen med 
Hr. og Fru West. Langs Ostkanten af Rudehegn havde 
jeg market mig tre Reder, og om Aftenen, efter at det 
var begyndt at morkne, begav vi os ud til dem, med- 
5 
