2 
I Aaret 1900 offentliggjorde en ung 19-aarig Mand 
en Afhandling: Biologiske Studier over Grave- 
hvepse i Vid. Medd. fra Nat. For. Kbhvn. Afhandlingen 
fylder bare 25 Sider, men den indeholder foruden Be- 
skrivelsen af en for Videnskaben ny Gravehveps, en saa- 
dan Fylde af nyelagttagelser hentede fra Naturen, at man 
ikke rigtig forstaar, at lagttageren kun var 19 Aar gammel, 
og da han vel nok har brugt et Par Somre til sine Ind- 
samlinger, altsaa kun har veret 17—18 Aar, da Arbejdet 
blev gjort. Den unge Mand var stud. jur. I. C. Nielsen, 
og at han ikke siden har behovet at skamme sig over 
dette Ungdomsarbejde, kan man se deraf. at det har 
nydt den Ære at blive citeret omtrent Ord til andet i 
F..F. Kohls _Standardverk Die Crabronen der palæ 
arktischen Region (Ann. des k. k. natur. Hofmus. Wien. 
Band XXIX. 1915), hvilket Arbejde ogsaa gengiver I. C. 
Nielsens Tegninger af Rederne. 
At den unge Mand var stud. juris rekorder een 
mærkeligt; at han vedblev. at være det og endog tog ju- 
ridisk Embedseksamen synes endnu mærkeligere. For 
dette Arbejde burde jo dog have overbevist alle dem, der 
kunde se, om, at den unge Mand var Zoologen i de 
høje Guders Neate frem for nogen var den forstaa- 
ende lagttager af det levende Liv ude i Naturen. Og 
havde Lederen af Zool. Mus. 3. Afdl., Dr. phil. Meinert, 
ikke alt paa dette Tidspunkt veret en eldre Mand, hvis 
Interesser ikke mere drejede sig om Undersogelse i det 
frie, saa havde han sat Himmel og Jord i Bevegelse for 
at sikre sit Museum denne „Kraft“, der fuldt rustet plud- 
selig sprang frem paa Skuepladsen. Men Dr. Meinert fik 
altsaa ikke stud. juris I. C. Nielsen ansat paa. Museet og 
heller ikke gjorde han vist det mindste for at faa den 
unge Forsker til at studere Zoologi i Stedet for Jura. 
Det var nu utvivlsomt et Fejlgreb, at Il. C. Nielsen 
blev Jurist. Vel er Naturhistoriens Vej her i Danmark 
saare trang at vandre ad, og man skal sikkert ikke uden 
