95 
Stemt til at lægge Æg paa Picea orientalis, og altsaa hos os gaar 
til Grunde, er Vingelus hos Stammebarkformen uhyre sjældne, 
kun fundne enkelte Gange i Frankrig og Tyskland, og de fører 
sikkert aldrig til noget Værtskifte. Stammebarkformens Skadelighed 
er rimeligvis ringe, Skudformens derimod meget betydelig, idet den 
dræber eller stærkt svækker de yngre Træer, og tit dræber Top- 
skuddet og fremkalder Dannelsen af Erstatningsskud. Med Aarene 
synes dog Angrebet altid at aftage stærkt, Chermes maa betragtes 
som en — ganske vist farlig — Børnesygdom. 
Mindarus abietinus er en Pemphigide, der normalt kun har 3 
aarlige Generationer: den uvingede Stammoder, den vingede Sex- 
upara og den uvingede <§Y Generation, der alle findes paa Ædel- 
granens friske Majskud, medens Insektet fra Juni og til næste Maj - 
kun findes som Æg. Majskuddenes Naale bliver skæve og vredne, 
men verre er Virkningen paa Topskuddet; dette bliver paa Over- 
fladen ligesom skurvet og bliver ganske skort, hvorved det let 
knækkes af Vinden. Isaafald kan en af Kransgrenene rejse sig og 
blive til Hovedskud, og ved gentagne Angreb kan der saaledes 
dannes hele Sympodier. Naar et Sideskud indtager Hovedskud- 
dets Plads, bliver Stammen naturligvis noget bugtet, men det rettes 
med Tiden betydeligt. Mindarus dræber derimod aldrig Træerne. 
Forf. slutter med at hævde, at man absolut ikke bør opgive 
Ædelgransdyrkningen; ved passende Hugst og ved Sprøjtning af 
de angrebne Træer med Lysol, kan man opnaa gode Resultater. 
MATH. THOMSEN. 
T. Ellinger: Om Angreb af Dværgcikaden paa Sæden 
i Sverige. Vort Landbrug 37, p. 453—54. 1918. 
Dværgcikadens Angreb, der er fremherskende i Egne med tørt 
Klima og i tørre Aar, var i Fjor ondartet i store Dele af Ø. Gåt- 
land og det øvrige Ml. Sverige, samt helt ned i Skaane, værst paa 
Hvede, men ogsaa paa Havre og Byg. Planterne stod hen paa 
Forsommeren visnede og forkrøblede og med opsvulmede Blad- 
skeder. Dette Fænomen, ,,Østergåtasjukan" eller „Slidsjukan“ 
har været iagttaget tidligere, men i Fjor lykkedes det Prof. Tull- 
gren at paavise Sammenhængen med Jassus sexnotatus. 
En af Svalöfs Grupper af Hvedekrydsninger, Thulesorterne, 
synes at modstaa Angrebet ret godt. Angrebet paa Vinterseden er 
verst, naar Cikadernes Udvikling om Efteraaret sinkes saa meget, 
at Vinterseden kommer op, for Cikaderne er forsvundne. 
ERNST GRAM. 
