103 
Synspunktet: „Hvor der er ét Dyr, er der ogsaa flere“ 
holdt han altid fast ved, og skaffede sig derved et Indblik 
i mange Insekters egnvise hyppige eller sjeldne Forekomst 
og Optræden. Jeg husker saaledes engang, da vi sammen 
besøgte nu afdøde Konservator Løvendal, kort forinden 
E. og jeg skulde tiltrede en Samletur til Lolland, at L. 
bl. a. viste os et nyt Dyr for Faunaen, Lamprosoma con- 
color, hvoraf han havde ketchet 1 eller 2 Eksemplarer paa 
en Groftekant ved Frejlev Skov paa Lolland. Engelhart 
ironiserede over, at en dreven Entomolog som L. havde 
ladet sig nøje med et saa ringe Antal Eksemplarer, da Dyret jo 
dog, naar den i det hele taget fandtes paa den Egn, maatte 
vere talrigere til Stede, men L., der var stolt over Fundet, 
mente, at den ikke optraadte i større Antal. „Ja“, svarede 
E., „Nu tager vi jo en Tur derover, saa skal vi nok finde 
Dyret, som det optræder”. Sammen med Rye kom vi og- 
saa til Frejlev, og E., der som stedkendt havde lagt Planen 
for Turen, havde ikke glemt Lamprosomaen. Vi ketchede 
hen ad Aften paa det Sted, L. havde opgivet og var saa 
heldige at finde enkelte Eksemplarer af Dyret; men hvad 
der var vesentligere var, at vi sogte efter og fandt ogsaa 
hvilken Plante den holdt til paa, nemlig Skalderkaal, Aego- 
podium podagraria, og da denne Plante fandtes som al- 
mindelig Underbevoksning i den nærliggende Ungskov, 
behøvede vi blot at arbejde løs i denne, hvorved vi kunde 
tage Lamprosomaen i Hundredevis om vi vilde. Det var 
ganske vist en naturlig og ligefrem Maade at gaa frem 
paa, men den var typisk for Engelhart. 
Om end E. ofte tog Dyr i Antal, var det ham dog 
meget imod hensynsløst at indsamle den størst mulige 
Mængde sjældne Dyr og derved gøre dem endnu sjæld- 
nere. Tværtimod nærede han ofte en maaske for stor 
Ængstelse for at komme til at udrydde et interessant eller 
i vor Fauna sparsomt forekommende Insekt. I denne For- 
bindelse falder en anden lille Historie mig ind: Schlick 
og Engelhart havde aftalt en Tidsvildetur og Løvendal 
