172 
Hvor mange Dage jeg havde Tægerne siddende, har 
jeg desværre ikke opnoteret, men en skønne Dag forlod 
først en, saa en anden Unge det Ly under Moderens 
Legeme, som havde været dem et Værn i. deres første 
spæde Tid. Nu vaagnede Bevægelsesdriften, og Børnene 
spredte sig. 
; ål 5.1920 — 
Fig. 1. Tagen Elasmostethus griseus Linn. vogtende sine Unger. 
(Tegnet paa Grundlag af Fotografi, kopieret efter stærkt overeksponeret Negativ, 
af Kommunelærer Th. Mortensen). 
Det er dog ikke altid, Tægeunger saaledes spredes; 
hos enkelte Arter synes der at være en Trang til Sam- 
menslutning, en Ængstelse for at komme fra Kamme- 
raterne, som giver sig komiske Udslag. Saaledes fandt 
jeg en Dag et Birkeblad, hvor en hel Tægefamilie, d. v. s. 
Ungerne, holdt Hvil i stor Samdrægtighed. De forholdt 
sig rolige under Hjemtransporten og indtil næste Dag; 
da begyndte de op ad Dagen at blive urolige, og til 
sidst vandrede de bort fra Bladet og ud ad Kvistene paa 
den Gren, jeg havde hjemført. Det var ingen spredt 
Vandring, men en March i tæt sluttet Geled: den ene 
Tæge bag den anden, og den, som havde en anden foran 
sig, befølte stadig denne anden med Følehornene, som 
var den angst for at miste Forbindelsen. Paa denne 
Maade vandrede nu hele Tægefamilien fra Kvist til Kvist 
