221 
burde Sønnen ogsaa blive Møller. Carl Larsen forsøgte 
at faa Lov til at studere Medicin, men han formaaede 
ikke at sætte sin Vilje igennem overfor Faderen. Han 
lærte Mølleriet, men prøvede samtidigt om Natten at læse 
til polyteknisk Adgangseksamen. Uden Hjælp og efter 
et anstrængende Dagværk var det dog vanskeligt at 
skaffe sig en ordentlig Forberedelse, og Forsøget kro- 
nedes ikke med Held. Larsen blev da Møller og over- 
tog Møllen efter Faderen, og han drev den i mange Aar. 
Men omsider slog Dampmøllerne den ned, saaledes som 
det gik saa mange andre Vejrmøller. Den blev solgt, 
revet ned og flyttet til Slagelseegnen, hvor den senere 
skal være brændt. I 1896 solgte Larsen Bygningerne til 
Københavns Arbejdshjem og han flyttede hen i Sunde- 
vedsgade 5, hvor han boede til sin Død. — Han var 
Sløjdlærer paa Vajsenhuset fra April 1890 til sin Død, 
og han passede sin Gerning dér indtil Julen 1919. 
Larsen havde altid næret Interesse for Insekterne og 
han havde paa Skoleskovturene nydt godt af Taubers 
Viden paa dette Felt. Endnu paa sine gamle Dage kunde 
han fortælle om, at han paa en Tur til Amager havde 
taget en Vandregræshoppe, som Tauber fik. Blandt hans 
Lejefolk paa Møllen var Entomologen, den senere Børne- 
hjemsforstander Marius Jensen, Nærum. Denne havde 
paany vakt Larsens Interesser for Insekterne, og da Sløjd- 
timerne paa Vajsenhuset kun tog forholdsvis lidt af Lar- 
sens Tid, begyndte han atter at kigge lidt paa Insekterne. 
Han kom til Schlick, hvem han kendte fra Ungdommen 
(se Ent. Medd. XI Bind, pag. 321 nederst. Den der om- 
talte Ven er netop Carl Larsen) og blev Medlem af En- 
tomologisk Forening. 
Nu begyndte en ivrig Samlevirksomhed, der lidt efter 
lidt fyldte hans Liv og skaffede ham en Række. lykkelige 
Aar, i hvilke Skuffelsen over hans afbrudte Studier ganske 
forsvandt. Samlevirksomheden fortsatte han til det sidste. 
Endnu 4. Oktober 1919 samlede han, Oluf Jacobsen og 
16" 
