230 
for at blande sig i andres Forhold, han var som oftest 
mild og overbærende i sin Dom over andre, men der 
kunde til Tiden være noget afvisende hos ham overfor 
Personer og Forhold, som ikke tiltalte ham. Han holdt 
af sine Venner og han elskede den danske Natur mere 
end noget andet. 
Han blev heldigvis forskaanet for en lang Alderdom 
med svindende Kræfter og nedsat Arbejdsevne; trods sine 
73 Aar var han sig selv omtrent lige til det sidste. 
Naaede Carl Larsen saaledes ikke saa højt op paa 
Samfundsstigen som hans Evner og hans Energi kunde 
have før ham, saa vandt han dog mange Menneskers 
varme Venskab og Hengivenhed og han vandt sikkert 
Tilfredshed med sin Skæbne. H. C. Andersen siger et 
Sted, at den, der er slaaet til en Toskilling bliver aldrig 
en Daler. Dog smaa Mønter kan ogsaa vere af ædelt 
Metal, og jeg er tilbøjelig til at tro, at Carl Larsen, hvis 
han havde mødt en lille Smule Forstaaelse ved Løbe- 
banens Begyndelse, kunde have skabt sig et Navn, som 
han uden at rødme kunde have stillet ved Siden af de 
Navne, som Ungdomsvennerne vandt sig. 
Carl Larsen var gift med Caroline Stange (se Charles 
Kjerulff: Grøn Ungdom). 
Gentofte, %/, 1920. 
