295 
Virksomhed maatte tilbringe det meste af sit Liv. En Gang om 
Aaret i Regelen Sommerferien benyttede han til Besøg i Køben- 
havn eller andet Steds i Kongeriget hos sine Venner; men jeg 
ved aldrig af at have truffet ham ved Møderne i Entomologisk 
Forening, der jo heller ikke faldt sammen med den Tid, hvor 
han kunde være tilstede. Beklageligvis! thi han nærede inderst 
inde stor Interesse for hvad der foregik og vilde sikkert have 
været en betydende Mand for Foreningen, om han havde haft 
Lejlighed til at virke for den. 
Følgende om end kun mindre Afhandlinger foreligger fra L. 
Andersens Haand: 
Vore Gymnetron Arter paa Linaria vulgaris. Ent. Medd. IV 1894 
p. 252 — 53. 
Lidt om vore Crioceris Arter. Flora og Fauna 1901 p. 18. 
Lidt om vore Crioceris og Cionus Arter. Ent. Medd. (2) I 1901 p.110— 12. 
Fortegnelse over Apioner indsamlede i 1900 -01. Flora og Fauna 
1903 p. 79—82. i 
En Ferieexkursion. Ibid. 1906 p. 6—8. 
Mit Udbytte i Aaret 1907. Ibid 1908 p. 44— 45. 
‚En to Dages Samletur. Ibid. 1909 p. 82—83. 
Billefaunaen i Sønderjylland. Ent. Medd. XIII 1920 p. 108—14. 
Andersens Livsløb prægedes af en ualmindelig Række afvex- 
lende Medgang og Modgang, Sorger og Glæder, der naaede sit 
Højdepunkt paa hans sidste Dage. Han opnaaede paa sin Livs- 
aften i Hovedsagen at faa sin Glædesdrøm opfyldt: det nordlige 
Sønderjyllands Genforening med Danmark. — To Dage efter 
Genforeningsafstemningen i i1ste Zone mistede han sin ældste 
gifte Datter, der var hjemme for at afgive sin danske Stemme. 
Et Brev, det sidste jeg modtog fra ham, vidnede om den dybeste 
Sorg. Atter et Lyspunkt for ham var det, da han kunde være 
med til at stemme sin yngste Søn Holger Andersen ind i det 
danske Folketing; men saa kom ogsaa kort Tid efter Pendulets 
sidste Tilbageslag, og da var det ham selv direkte det gjaldt. 
Han døde i sit Hjem efter kun faa Timers Sygeleje. 
L. Andersen var en Mand som ogsaa hans politiske Modstan- 
dere maatte respektere for hans Retlinethed, og de af os, der fik 
Lejlighed til at lære ham at kende, vil desuden med Taknem- 
melighed mindes ham som en tjenstvillig og trofast Ven og elsk- 
værdig Personlighed. 
København, d. 3. Marts 1921. 
