﻿straně zevní s 2 ostny, článek první chodidel zadních dlouhý, 

 delší než oba čLánky zadní dohromady; na konci holeně na 

 lézá se veliký pohyblivý osten. 



1. II. B r a u n s i n. sp. 



Bledožlntý, veškeré k}^}" bělavé, konce žilek apikalních 

 horních křídel, konec sosáku a konce chodidel tmavohnědé; 

 stehna velmi jemně skvrnitá. 



9 Délka 9 mm., délka hlavy s hrotem 3 mm. Kapsko, 

 Algas Bay od Dr. Braunse objeven (jedinec typický 9 ve 

 vídeiískéin museu). 



Tento druh podoliá se velice našemu známému druhu 

 rodu Stenocranus, liší se ale hlavou v neobyčejně dlouhý hrot 

 pi-odlouženou, která připomíná velmi některé druhy rodu 

 Di(tyoi)hora s dlouhým hrotem čelním. Na první pohled by 

 každý považoval druh ten za Diety ophoru, však pohyblivý 

 hrot na konci zadních holení nás přesvědčí, že patří tento 

 křísek do skupiny Delphacín. 



O. H. Sivezey popsal (Proč. Hav. E. S. I. 1907, p. 104) 

 podobný rod pod jménem Dictyophorodelphax pro jeden druh 

 (D. mirabilis), který byl nalezen v Konahuanu, Oahu.- Tento 

 rod však liší se tím, že hrot se poznenáhlu ke konci ztlušťuje 

 a končí poněkud kyjovitě, podobaje se více hrotu u rodu Sco- 

 lops ze severní Ameriky. U rodu amerického jsou křídla zadní 

 zakrnělá, u rodu afrického vyvinuta. 



Novae Bu p re sti darům species. 



Napsal PhSt. Jan Obenberger. 



1. Kollega Ph. St. Veselý podnikl roku 1910 větší cestu 

 s kol. Javůrkem na Kavkaz, Podařilo se mu získati větší po- 

 čet zajímavých a pro Kavkaz typických druhů krasců. Zvláště 

 teplé údolí Araxu poskytlo vydatné loviště svými houštinami, 

 kde dosti hojně vyskytovaly se nápadné formy rodu Julodis 

 Eschsch; byly to na př. Julodis (sbg. JulodeUa Semen.) glohi- 

 tliorax Stev., Julodis variolaris rassa Faldermanni Mann., Ju- 

 lodis Andrei ab. lineigera Mars.; s nimi zároveň chytány byly 

 některé druhy rodu Sphenoptera: Sieversi B. Jak. (jeden 

 exemplář — vzácná), antiqua Illig. hojná (jeden z nejrozšíře- 



