﻿oboma druhiim (fulfinrcnis Hcltrnlc. i (jraiiimira Lap.) velmi 

 blízko, a též ii příbuzné s A. grammica, A. myrmidon Ab. Od 

 tohoto di-iihii ináni dokonce již ve své sbírce jedince, kteří 

 jeví »nál)čh« k »cyanismu«. 



Zajímavé při tom jest, že u skupiny systematicky velmi 

 blízlié (skup. niiiduJa L.) jeví se totožný úkaz. My známe již 

 déle formu Anth. nitudula a. cyanipennis Lap.-, při determi- 

 naci materiálů firmy Dr. Stauclinger & Bang-Haas dostal se 

 mi do rukou větší počet individuí dvou příbuzných »drulifi« 

 z této' skupiny — anatolica Chevr. {= ferulae Gene) a Antha- 

 xia lucidiceps Gory. Myslím, že jednám správně, pokládám-li 

 lucidiceps Go?'y za pouhou »cyanescentní« aberraci od anato- 

 lica Chevr. Především: Oba druhy, pokud se velikosti a struk- 

 tury týče, nelze od sebe vůbec odděliti. Jeden i prvý »druh« 

 je více méně variabilní — ale v celku tytéž odchylky struk- 

 turné, jež nalezli jsme na anatolica Chevr., shledáme i na 

 lucidiceps Gory. To ovšem jest méně patrné, jestliže se jedná 

 o méně individuí, kde tedy snadněji již nějaké ty individu- 

 elní rozdíly se najdou. — Ale měl jsem po ruce tak značný 

 materiál obou forem, žo bylo lze všechny stupně variabilnosti 

 sledovati; rozhodně pak nebylo mi lze eliminovati z četných 

 individuí žádný strukturný (ani mihroshopichý) znak, jenž 

 by odděloval tyto »druhy« v každém případe od sebe. Jediný 

 rozdíl je v barvě — zda postačitelný k oprávnění jedné formy 

 jako druhu zvláště v čeledi nejvariabilnější ze A^^šech, v Bu- 

 prestidech, je rozhodně' velmi problematické. Penisy bohužel 

 prozkoumati jsem nemohl, ježto mé exempláry lucidiceps jsou 

 až na jediný samé samice, onen cf pak jest kus velmi starý a 

 vypreparování jeho penisu se mi nepodařilo. Doufám však, 

 že ani tu moje mínění nebude zvráceno. Avšak nejzajímavější 

 jest, že nacházíme takové barevné přechody mezi oběma 

 »druhy«, že každý mohl by vždy se stejnou přesností a ji- 

 stotou })řičísti tato individua k jednomu neb k druhému druhu. 

 Okraj štítu je zlatový — ale ne konstantně — je variabilní od 

 tmavobronzové hnědi až k zlatové žluti a dokonce i k sma- 

 ragdové zeleni! Tmavé proužky na štítě vyskytují se u obou 

 druhů — jednou více, jednou méně zřetelně — ovšem — že 

 pak u lucidiceps splývají velmi často s temně modrou barvou 

 plošiny štítu. I spodek těla je docela totožný u obou forem. 



6 



