﻿strany jsou zdviženy a prostor za nimi je trochu brázdovitě 

 proJilouben. 



Hezounká tato Anthaxia snadno se rozezná od Olivierí 

 Lap., s kterou vykazuje něco analogie, svým zbarvením, skulp- 

 turou krovečnou, celkovým klenutím a hrubším síťkováním 

 štítu; od discicolUs Lap., druhu to, s nímž jest nejpříbuznější, 

 jest rozdílná svým zbarvením a retikulací štítovou; tato zpra- 

 vidla u discicolUs Lap. bývá daleko hrubší; u hanaanita mihi 

 jest jemnější a odlišná dle okrsků jednotlivého zbarvení ští- 

 tového. (Na tmavé [černé] části štítu je retikulace mnohem 

 jemnější, na kovově zbarvené mnohem hrubší; tamtéž vystu- 

 puje velmi zřetelně spodní chagrinace.) Též zřetelné a určité 

 omezení a ohraničení obou barev štítových, jež spolu nesplý- 

 vají (jak tomu je přečasto u discicolUs Lap.) oddělují tento 

 druh od discicolUs Lap., kde nenáleží k vzácnostem kusy, jež 

 jeví zcela nenáhlé přechody mezi oběma zbarveními, jak na 

 př. dosvědčuje i několik exemplářů v mé sbírce. Pokud se 

 zbarvení týče, připomíná tento druh lucidiceps Gory, rassu 

 druhu anatolica Chevr. 



Dva exempláry tohoto nádherného a pozoruhodného 

 druhu jsou v mé sbírce s lokalitou »Syria«. 



5. A n t h a X i a Rambousek mihi. 



Délka: 5 — 5-6 mm., šířka: 1-20 — 1-40 mm. Velmi pří- 

 buzná druhu Anthaxia Kiesenwetteri Mars. Velmi štíhlá, 

 mnohem štíhlejší než Kiesenwetteri, též mnohem menší než 

 tento druh. Povrch je zrnitý a to na krovkách jemněji, na 

 štítě hruběji než u zmíněného druhu. Černá s černohnědým 

 leskem, štít na stranách nese stopy fialového nádechu. 



Hlava je slabě klenutá, s několika bílými, na dvě strany 

 rozčísnutými vlásky, s mělkým, plochým a širokým podélným 

 vtiskein. Struktura je složena z velmi silných, silně vyvinu- 

 tých ocellů. Štít je ku přednímu okraji trochu rozšířen, jeho 

 největší šíře leží ve třetině délky (měřeno od předního kraje) ; 

 od tohoto místa počínaje slabě zúžený; zadní rohy jsou téměř 

 pravoúhlé. Strany štítové jsou nenápadně bíle pýřité. Ty- 

 kadla jsou podobně jako u Kiesenwetteri stavěna — jsou ši- 

 roká, dosti dlouhá a nedosahují až na konec štítu. První člá- 

 nek tykadlový je veliký, druhý jest štíhlejší a o polovinu 



10 



