﻿kají, což však může , býti následkem seschnutí. Rýha sle- 

 menuí dosti sihiá, pole střední asi uprostřed nejširší, zde 

 íisi sedminu celé šířky zabírající do předu obloukovitě, v zadní 

 třetině břichaté rozšířené. 



Křídla úzká, jejich vrchol parabolický. Příčky v kraj- 

 ním poli ve křídlech předních četné, v zadních sporé a 

 zvláště v dolní polovině nevyvinuté. Příčky ve vrcholové 

 části pole příkrajního četné (6 — 7). Odnož vřetenní má 4 

 větve, z nichž první pospolu s velmi šikmou příčkou r — n 

 tvoří počátek přepážky. Přední ž. loketní má ve křídlech 

 předních 3, v zadních 2 přídatné větve, z nichž prvá jest 

 vidličnatá. Políčko, středové křídel zadních jest téměř pětkrát 

 delší své stopky. Přední větev druhé ž. hřbetní ve křídlech 

 zadních má 2 větve bez příček. 



Samicí chlopeň podplodní jest jazykovitá, na konci 

 tupoúhle vykrojené a zabírá asi třetinu šířky a polovinu 

 délky devátého kroužku břišního. Kroužek desátý jest na 

 straně hřbetní i břišní obloukovitě prodloužen. 



Délka těla 18 nun, rozpětí 49 mm. 



1 Q Tonkin Bac Kan, Song Kao, leg. A. Bertrand, 1. 

 Sept. 1903. (Mus. Paříž.) 



10. Kamlmuría praeusta u. sp. 



Hlava svrchu i vespod Van-Dycke-ově hnědá, mozolky 

 čelní červenohnědé a čelo mezi očky černohnědé. Přední šíje 

 s hlavou stejnobarvá jen na kraji předním světlejší. Ostatní 

 tělo žluté, jen střední a zadní šíje uprostřed nahnědlé. Ty- 

 kadla jsou bohužel ulomena až na prvý článek, který jest 

 černohnědý. Makadla černohnědá, nohy rovněž tak vyjma 

 kořen stehen, který je do ]3rvé třetiny žlutý. Štěty až na nej- 

 spodnější žlutou část černohnědé. Křídla lesklá, čirá, jen pole 

 příkrajní a vrchol silně zakouřené a na přepážce předních 

 křídel jest slabý obláček; rozhrání vrcholové skvrny jde právě 

 uprostřed mezi přepážkou a vrcholovým krajem napříč přes 

 vrchol křídla. Žilnatina zřetelná, tmavší než blána, nahnědlá, 

 zvláště ž. vřetenní silná; jen. ž. krajní a příčky krajní jsou 

 žluté. 



99 



