﻿Nalézti již motýle v přírodě nepřihodí se nám tak snad- 

 no; snad řadí se k oněm, jež — denního světla se štítíce — 

 vyhledávají k pobytu dennímu temné úkryty, v nichž jen 

 zřídka a to náhodou ])ývají dopadeni; aspoň se nám dodnes 

 nepostěstilo setřásti na stanovištích, kde h. ilicifolie druhdy 

 l)yla dosti hojná, motýle samého. 



Samozřejmo, že v podobných i)řípadech sběrateli ne- 

 zbývá, než pátrati po h. a tu jest mu především znáti její 

 života zvyklosti; znalost ta stává se tím naléhavější, že na 

 ní nezřídka i zdar odchovu závislý bývá. Tedy, jak řečeno, 

 dlužno začasto píditi se po h., ale jen jak, kdy a kde? 

 Dovede-li sběratel k těmto třem otázkám správně odpověděti, 

 pak mu nebude mnohý skutečně vzácný druh a tím méně i 

 E. ilicifolia vzácnou, žije-li viil)ec v jeho lovišti. Jen že v ča- 

 stých případech nebývá mu snadnou věcí dáti kladnou od- 

 pověď, ježto se obyčejně nedočetl žádoucího poučení v té 

 příčině; jen povšechnými lídaji, jako »h. žije v tu a tu dobu 

 na té které rostlině« věru pramálo je řečeno, al)y ji bezpečně 

 mohl nalézti. 



Co tu pohříchu marné a druhdy i namáhavé práce bylo 

 sběrateli vykonati a drahého času jDromarniti, než pouhou 

 náhodou na jjravou stopu byl přiveden! Opravdu, že ten sbě- 

 ratel za šťastna pokládati se má, jemuž dopřáno těžiti ze zna- 

 lostí již zkušeného kollegy; však žel, že u sběratelů vůbec 

 chvályhodná vlastnost »sdílnost« nebývá právě silnou strán- 

 kou povahy, njbrž spíše ustupuje (ať právem či neprávem) 

 v častých případech, řekněme — tajemnůstkářství, jak třeba 

 čtoucí z vlastní zkušenosti nejednou sám již poznal. Zbývá 

 mu tedy začasto jediné útočiště — k svépomoci, t. j. vlastním 

 přičiněním dopracovati se, čeho třeba k cílevědomému hle- 

 dání. Doklad toho spatřujeme i na E. ilicifolii. Je sice pravda, 

 jak se dočítáme, že h. její žije — mimo jiné — též na vrbách 

 (na jívě) a těmto blízce příbuzných topolech (vlastně osi- 

 kách), však nikoli na vysokých stromovitých, z nichž by se 

 jen pomocí klepače setřásti dala, nýbrž výhradně jen na níz- 

 kých, křovinatých osikách; rovněž bychom ji marně hledali 

 v hust}^ch a kmenovitých porostlinách lesních, ana si oblibuje 

 mýtiny a mladé kultury, v nichž kře osik porůznu stojí a tato 

 zpravidla jen pořídku se vyskytuje na bujících a hustších 



113 



