﻿keřích, za to spíše n a u í z k ý c li, o samotě r o s t o u e í e h 

 a n 11 z n ý e li k e ř í č k á ch. Z takových ji — ovšem malou — 

 mil že .shěratel již v druhé půli měsíce května do deštníku se- 

 třásti, bylo-li počasí na jaře příznivo. 



Má totiž ilicifolia, tak jako její l)lízké příbuzenstvo, v 

 obyčeji, že za mladosti žije jen na tenkých větvičkách, povy- 

 rostši však a svléknuvši se po třetí, vyhledává k svému odpo- 

 činku již silnějších větví, až jDosléze svléknuvši se naposled 

 (po čtvrté), uchyluje se skoro zpravidla až dolů na kmínek a 

 sedává tu téměř při samé zemi. 



Když h. k tomuto stupni dospěly, což za příznivé po- 

 hody bývá u nás na konci června a v prvé polovici července 

 — nejlépe jest na příhodných stanovištích je hledati a nej- 

 snáze je pouhým okem i nalézti, any — jak podotčeno — zcela 

 na jevo sedávají a svým dosti svítivým zbarvením cvičenému 

 oku sběratelovu hrubě ani ujíti nemohou. 



Chov, třeba od vajíčka, neukládá pěstiteli dlouho trva- 

 jících starostí, ba ani zvláštní péče, má-li jen po ruce osiku 

 nebo vrbu, aby mohl denně čerstvou potravu h. dávati, a že 

 oboje toto krmivo příliš brzy zvadne, má se do lahvičky 

 s vodou klásti a chov sám ve skleněných nádobách o širokém 

 hrdle předsevzíti, ježto v nich poměrně nejdéle svěžím dá se 

 uchovati. I na tom nemálo záleží, může-li si pěstitel vybrati 

 ty druhy vrby a osiky, které přece poněkud déle svěžími 

 zůstávají. Mezi vrbami jsou to, jak zkušenějšímu dobře zná- 

 mo, některé druhy prutin košařských (viminalis) s drobněj- 

 šími a užšími listy, kdežto u osiky naopak radno bráti vět- 

 vičky nikoli z keřů, leč ze stromu, majících na dlouhých 

 řapícícli listy velké, tlusté a kožovitě tuhé; z topolu pak — 

 topol černý, pravý (genuina). 



Nebude snad zbytečno připomenouti méně zkušenému, 

 že dobře učiní, zvlášť chová-li větší počet ilicifolií pospolitě, 

 když mimo dřevitou vlnu ke krmné rostlině postaví několik 

 kusů silnějších prutů, na něž h. dle rozeného zvyku rády 

 usedají, a aniž by je z jejich klidu vyrušoval, pruty k obno- 

 venému, čerstvému krmivu opět přikloní. 



Jako Lasiocampy vůbec, páří se i naše.E. ilicifolia dosti 

 lehko v zajetí; ne tak snadno však, opaku je-li se chov po více 

 X)o sobě jdoucích g-enerací. Neúprosně hlásí se pak přírody 



lU 



