﻿iiiii iielirají trny na zadních holeních tak velkou úlohu, jaká 

 jim dosud byla přikládána, ježto vyskytují se i u pravých 

 Denteragenin takové druhy, jichž zadní holené jsou zřetelně 

 pilovité. 



Samičky, náležející k této podčeledi, jsou morfologicky 

 velmi rozrňzněny a byly proto rozděleny v několik rodů. Tak 

 náleží sem dle mého náhledu rod Lissocnemis Kohl, zbytek 

 rodu Pedinaspis Kohl, representovaný druhem Cteno(;erus 

 ramosus Sm. a zařazený v mé, zprvu citované práci pod rod 

 Clavelia, Psendopedinaspis Brauns a Apteropompilus Braiins. 

 Naproti tomu samečkové, ač liší se morfologicky značně 

 od samiček, mají tělo mnohem méně differencované, takže 

 u nich příslušnost k jednotlivým z těchto rodů není vždy 

 zřejmá. 



Jest to fylogen eticky prastará, zakrňující podčeleď, je- 

 jíž zástupci vyznačují se nejčastěji zkrácenými až chybějí- 

 cími křídly a jež rozšířeny jsou hlavně po jižní polokouli. 



Vzhledem k morfologické jednotnosti stavby těla sa- 

 mečků bude patrně lépe vymeziti hranice rodu raději šíře tím 

 způsobem, že vedle samiček, popsaných v prvé mé i^ráci pod 

 rodem Parapompilus, budou sem náležeti i samičky zařazené 

 tamtéž pod rod Clavelia. Popis samečků, podaný u tohoto 

 rodu, má pak plnou platnost i pro takto rozšířený rod, jelikož 

 na příklad sameček druhu Clavelia (Ctenocerus) ramosa Sm. 

 jest i pokud se podivuhodně zfonnovaných tykadel týče, mor- 

 fologicky skoro shodný se samečkem Clavelia pompiliforniis 

 Luc. 



Veškeré druhy, známé z paláarktické oblasti, pocházejí 

 z Alžíru a Tunisu a sice Clavelia hrevipennis Fabr (9), hi- 

 color Sm. (9) var. hifasciata Tourn. (9), pompiliformis Luc. 

 (9cr) i^nd melas Luc. {(ý). 



Analytický přehled druhů: 



1. 9- Tykadla normální, poměrně krátká. Křídla zakr- 

 nělá, dosahující nanejvýše ke třetímu al)dominálnínni 

 segmentu. Hruď s výjimkou zadního štítku a někdy i štítku 

 červená. Kulňtální žilka zadních křídel interstitiální, až da- 

 leko postfurkáhií 2 



