﻿uíkii pěkný, mladý trs svízele, abychom později na živé by- 

 lině bezpečně a pohodlně chov předsevzíti mohli. 



Poklid mi známo, nehostí svízel u nás ani jedinkou h. 

 Rhopalocer a z těch Heterocer, které na něm žijí, jest 17 dru- 

 Jiů, jež, jak se zdá as|)oň v Čechách, svízel za výhradní po- 

 travnou bylinu si zvolilo. 



Takovými jednožery (Monophagy) jsou zejména z přá- 

 stevníků: Are. casta a maculosa, z mur: Agr. margaritacea a 

 niultangula, z píďalek: M. virgata; Lar. viridaria, salicata, 

 ferrugata, frustata, cucullata, galiata, sociata (alchemilata) , 

 rubidata, tristata, dotata, oceliata a olivata. Všechny zbývající 

 {46 druhů) spokojí se též se svízelem, nepohrdnouce však i 

 mnoha jinými výživnými bylinami. 



Jak patrno, náleží lví podíl mezi výhradními hosty sví- 

 zele — piďdlkám, najmě Larenciím. 



Všímavý sběratel zajisté pozoroval, že h. vedou na sví- 

 zeli život rozmanitý a vzájemně odlišný. Mláďata mohou 

 ovšem přece poněkud bezstarostně si vésti, žijíce zcela na 

 jevo na svízeli; jinak však, jakmile povyrostla. Pouze M. stel- 

 latarum, Are. purpurata a aulica, Syn. phegea , Tain. gothica, 

 Pol. chi, Am. tragopogonis, Lar. dotata a cucullata, Boar. 

 cincta a ony tři Tephroclystia (Eup.) prožívají celý svůj hou- 

 senčí věk volně (na jevo) na bylině, kdežto všechny ostatní 

 za dne se pečlivě uchylují k zemi, aby buď pod kamenem, 

 v mechu a t.p. aneb aspoň v linsté spleti lodyh blíž země bez- 

 pečného úkrytu si vyhledaly. Proto by měl sběratel pod roz- 

 ložitý trs svízele hodně daleko podstrčiti deštník, chtě z něho 

 h. setřásti, aby padaly do deštníku a ne mimo. 



Pozornějšímu asi rovněž neušlo, jak droboulinká mlá- 

 ďata, zvlášť všech lyšajů, na svízeli sedávají, totiž nejčastěji 

 po rubu lístečků přeslenu na středním hlavním žebru, jsouce 

 takto shora kryty a chráněny aspoň před nepohodou, když 

 .ne před některými ze svých nepřátel. Tolikéž asi jest- mu 

 známo, jak se bojácně skrývá u svízele — až na zemi — M. 

 porcellus, Ch. elpenor a i D. galii; jak posledně jmenovaného 

 červencové a pak záříové slunéčko vyláká z úkrytu a že za 

 jasu slunečního nejsnáze jest h. galii sbírati; pak dále, že 

 zimomřivé h. její (D. galii) druhého pokolení — letního — 

 ku konci září i v říjnu žijící, druhdy nemálo nočním chla- 



13 



