﻿jímavé velice jest toto: Několik dní před prohlídkou holubích 

 budníků jsem v okolí samoty, kde se tato pozorování děla, 

 pustil některé synoekenty z hnízda Formica rufa z hor sem 

 k studiu přineseného na svobodu, na př. X a n t h o 1 i n u s 

 a t r a t u s Heer., Thiasophila angulata Er., N o t o- 

 thecta flavipes Grav. ; někteří z těch se uchýlili do 

 oněch budníků, do prostředí nejpříbuznějšího jejich vlast- 



nímu. 



Entomolog v Luhačovicích. 



Napsal stav. rada J. Srdínko (Smíchov.) 

 (Pokračování se str. 116.) 



V Luhačovicích nagde sběratel na pastvinách, u cest, na 

 mezích, březích potoků a leckde jinde dosti všelikých, křovin, 

 zejména hlohu, dříšťálu, šípku, ba])yky, trnky, krušiny, ře- 

 šetláku, In-slenu a ptačího zobu, kteréž křoviny přechová- 

 vají mnohou — třeba že známou — přes to však vítanou h. 

 (housenku), zejména z čeledi píďalek. 



Tak setřese (do deštníku) z posléze jmenovaného keře, 

 nejlépe když kvete a až do opadání okvětí, h. píďalky L o b. 

 v i r e t a t a Hb. Malá h., dokud se živí okvětím ptačího zobu, 

 je ve shodě s ním všecka mlékově bílá, a patří k tomu mimo 

 bystré a cvičené oko sběratelovo ještě dosti trpělivosti vyna- 

 jíti ji v latě květní, když krmivo za čerstvé vyměňuje. Když 

 pak květ vadne a rudne, nenajdeme více jednotvárně bílých 

 h., ježto při posledním svlékání — opět ve shodě s okvětím — 

 se přeměnily v rzivě neb červeně skvrnité na půdě bílé. Snad 

 bez omylu můžeme i zde spatřovati určitou souvislost mezi 

 zbarvením h. a její výživou i jejím prostředím, jak toho pěkné 

 příklady vidíme zejména u h. některých Tephroclystií. 



Jde-li o malé h., nebývá chov provázen kýženým zjda- 

 rem; pěstitel shledá se s častými mrzáčky. Léta 1911 a 1912 

 byla bohatá na L. viretata, téměř s každého keře bylo 

 možno nejednu h. setřásti; za to však letos (1913) ani jedinké 

 h. na četných keřích nebylo lze nalézti, — bezpochyby dů- 

 sledek to nepříznivého počasí loňského, jako se ukázalo také 



147 



