38 
pro larvy Pychyrhin i Tipulin. Oba hrbolky obkličuje obroučka 
z pevného chitinu; terminální plochy hrbolků jsou podstaty ví:e 
kožovité. Na terminální plošce sedí tři citové štětiny, dvě dlouhé, 
jedna krátká kopinatá. Krátkou Kkopinatou štětinu obkličuje cho- 
máček jemných brv. Na vnějším okraji hrbolků je chomáč hru- 
bých štětin a za ním ještě chomáč jemnějších štětinek. Zajímavo 
je, že citové štětiny, jež sedí po stranách labra larev Tipuly 
a Pachyrhiny, kteréž se řadí do skupiny Polyneura, vysky- 
tují se také na labru Chironomů ze skupiny Eucephala. 
V práci Miall-Hammondově The structure and life-hi- 
story of the harleguin fly (Chironomus) jež vyšla 
r. 1900 v Oxfordu, byly potvrzeny moje nálezy na larvách Clu- 
ronomů. Na labru těchto larev vyskytují se také citové štětiny, 
jenže nevyrůstají na zvláštnícn hrbolcích. Po každé straně labra 
nacházíme po dvou štětinách, jedna z nich je kopinatá, druhá 
protáhlá. Za citovými štětinami viděti je také chomáč hrubých 
štětin jako na labrum larev Tipuly a Pachyrhiny. Liší se tedy 
labrum Chironomů od labra larev Tipulin a Pachyrhin tím, že 
mu chybí svrchu jmenované dva hrbolky. 
2. Ani larví ma ndibule Pachyrhin ani Tipul'n nemají 
tak ostrých a dlouhých zubů, jako je nakreslil Brauer; zuby na 
mandibulích vždy jsou otupeny. Na mandibulích larvy Pachy- 
rhina iridicolor nalézají se toliko dva zřetelné zuby a dva vroubky, 
kdežto mandibule larvy Tipula oleracea mají 6 zoubků. Přece 
však lze znamenati mezi zoubky obou mandibulí homologii. 
Vroubku na vnější hraně mandibule Pachyrhiny odpovídá zoubek 
na téže hraně mandibule Tipuly. Dva hlavní zuby mandibulární 
Pachyrhiny možno srovnati se 4 mandibulárními zuby Tipuly, 
a to tak, že vždy dva zuby Tipuly značí zub Pachyrhiny, který 
byl mělkým zářezem ve dva zuby rozdělen. 
3. Nejobtížněji studují se maxilly larví. Brauerovo 
vyobrazení maxill je velmi schematické, vyznačující pomocí 
tmavých proužků rozložení pevného chitinu. Vskutku jsou to 
"ploché desky podstaty kožovité, místem pak jejich kožnatý chitin 
přechází povlovně v chitin tvrdý i nehromadí se tento v ostře 
vyznačených pruzích, jak Brauer schematicky kreslil. Celý po- 
vrch maxill kryjí hustě seřazené štětinky. Maxilla larvy druhu 
Tipula oleracea dělí se nezřetelně mělkým zářezem na čast, 
k níž přisedá palpus a na větší díl, jenž se při maxillách jiných 
hmyzů rozlišuje v lobi. Nepatrný náběh k diferencování najde 
se přece na maxille, srovná-li se s maxillou larvy Staphilinidů. 
