i 3 JI 
se počet exemplářů u skupiny jedinců majících 2 oka). V každém 
roku byl pozorován početně stejně veliký material a současně 
se pak ukázalo, jak se. zvýšením maxima při variantě 2 zmenšil 
se původní variační rozsah. K tomuto pozorování připojil pak p. 
referující stručně theoretický výklad variační Křivky, v němž 
zvláště poukázal k tomu, jak pěkně pozorování prof. P. B. do- 
kládá theoretické požadavky. Při graphickém znázornění variační 
křivky jeví se totiž podobné »ustalování« určité formy ve zvět- 
šení »výšky« a zmenšení »základny« var. křivky (t. j. ve zvět- 
šení (theor.) maximální freguence při maximálně (theor.) zastou- 
pené variantě a ve zúžení hranic odchylek od této varianty 
k oběma hranicím variačního rozsahu). — Po této práci před- 
ložil práci téhož autora: »Ein Versuch die Frage úber die Parthe- 
nogenese der Drohnen mittelst der analytisch-statistischen Me- 
thode zu lósen .. .« (Ibidem: Bd. VIII. No. 2./3. 1903) zároveň 
s prací Buttel-Reepenovou: »Die Ursachen der Geschlechts- 
bestimmung bei der Honigbiene u. die analytisch-statistische 
Methode .. .« (Ibid. 1905 V. pag.. .), která vyvrací oprávněně 
jednak zkušenostmi goologickými, jednak přímo znova opako- 
vaným pozorovánlm statistickým domněnku P. B., že při variaci 
určitého znaku na křídlech vyskytuje se u trubců jedno maxi- 
mum proto, že jsou to jedinci vzniklí parthenogeneticky (čili jen 
s elementem vaječným), u královen že se vyskytla maxima dvě 
proto, že jsou to jedinci dokonale oplození a dokonale vyvinutí 
(čili s elementem © i S), a že posléze dělnice mají jedno maxi- 
mum — ač jsou také jedinci z oplozených vajíček se vyvinuvší 
— proto že byly buď »nedokonale« oplozeny, »polooplozeny « 
aneb že i při »dokonalém« oplození vlivem pozdějších různých 
činitelů uplatnil se jen jeden element a proto i při variaci jen 
jedno maximum. K postačujícím důkazům práce B. R. připojil 
p. referující ještě jiné plynoucí z theorie variačních křivek. Kon- 
trolní stat. pozorování práce B. R. ukazují, že »dvě maxima« 
královen jsou docela nahodilá, zaviněná malým (ca 50 ex.) po- 
zorovaným materialem práce P. B. Maxima, o nichž se v pracích 
P. B. jedná jsou jen »maximální freguence« variač polygonu, 
jehož vrcholy prochází variační křivka, která je pro tato pozo- 
rování u včel i v práci P. B. i v práci B. R. jednoduchá, jedno- 
vrcholná (čili unimodální) a co taková vykazuje vždy jen jediné 
theor.) maximum (ft. j. maximální t. zv. vrcholovou freguenci, 
ordinatu). Význam takovéto vrénolové ordinaty křivky nesmí se 
přikládati freguencím polygonů právě tak jako jednotlivé freguence 
