je 
5 mm. Černá hlavička a hnědým obsahem vyplněná zažívací 
roura od prosvitavého, bílého těla jasně se odrážely. Schránka jíc- 
nová [obr. 2. (1.)] je na straně ventrální dvakráte vejčitě vykro- 
čena a otvor zadní je větší. Na straně dorsální je prostoupena 
podlouhle trojúhlou vložkou, která je pokračováním labra, a která 
svou špičkou sáhá až k zadnímu okraji schránky jícnové. Man- 
dibule (obr. 2. [2 14d]) nesou na konci 4 zuby. Maxilly mají 
kruhovitý obrys, jsou paprskovitě prostoupeny mocnějším chi- 
tinem a na vnitřní straně mají vytvořeny jemné zoubky (obr. 3. 
[2 mx]). 
Také zde, podobně jako u druhu Mycetophila xanthopyga, 
u kořenu maxill je spojovací chitinová páska, již možno za za- 
krnělý třetí pár čelistí považovati. 
Z těchto larev podařilo se mi vypěstovati řadu kukel i do- 
spělých mušek. Kukly měřily do délky něco přes 2 mmm 
a byly žlutavě bílé. Při pohledu břišním a bočním (obr. 2. [8., 
4.]) možno v předu na čele spatřiti dvě štětinky a pod nimi velké 
nepravé oči, mezi nimiž jsou čtyři kratinké štětinky ve dvou 
řadách. Pouzdra tykadel a noh jsou zřetelně zdifferencována 
a boční stigmata i neozbrojenému oku patrna. Kroužek anální 
nese na straně dorsální dva výčnělky. 
Sciara sylvatica jest muška hojně se vyskytující a dobře 
popsaná. Ústroje kopulační jsou u ní dokonale vyvinuty. Sameček 
má 8 kroužků úplných a 9. je na straně dorsální zastoupen 
polovejčitým obloučkem, po jehož stranách jsou mohutné dvou- 
členné gonopody (obr. 2. [6.]). Abdomen samičky podařilo se mí 
zachytiti ve stadiu kladení vajíčka. Také u ní je 8 kroužků nor- 
málně vyvinutých. Spodní oblouk pod 9. kroužkem je chlopeň 
podplodní (lamina subgenitalis /sg). Kroužek 10. a 11. jsou pouhé 
rudimenty. 
Vajíčka Sciary jsou bledě zelená a tvaru skoro válcovitého 
s oble ohraničenými plochami koncovými (obr. 2. [7 vl). 
Také v létě nebylo o Sciary v mém bytu nouze. 
Auszug. 
1. Mycetophila xanthopyga Win. 
Die Larven habe ich in einem Rěthlinge (Lactaria delici- 
osa Fr.) gefunden. Sie sind weiss, 5—6 mm lang, haben schwarze 
Kópfchen (Fig. 1. IV.) und gehóren zu den peripneustischen 
