ŘEŘE: - 64— 
a stehna jsou černé. Jinak barva na povrchu těla žlutá, ale 
ještě na mnoha jiných místech tmavá. Tak hlavně při okraji 
krovek i na ploše jejich, kde tato jednotlivá tmavá místa 
skoro ve dvě příčné pásky při středu krovek splývají. Dél. 
3'/,—3*%/, mm. Velmi hojná a všeobecně rozšířena na ha- 
dinci (Echium vulgare). echii Schrk. 
10. (1.) Přehnuté blanité okraje štítu jsou vysoko vyklenuté, na 
vnitřní straně hluboko tupě vykrojené. Processus má na 
špici vesiculi. Plocha krovek je na dvou místech vysoko 
prohnutá, tak že tu tvoří dva tupé široké hrbolky. Mem- 
brana krajní žilky krovek má po celé délce dvě nepravi- 
delné řady okének. Dvojtvárná. Vesicule v předu štítu velmi 
vysoko vyklenutá. Velmi široká, na hlavě a střední ploše 
štítu černá. Celkem na povrchu hnědá; světlejší jsou vesi- 
cule v předu štítu a vzadu na konci processu. Dél. form. 
macr. 3'/,, form. brach. 2'/,—3'"/; mm. Na hadinci v okolí 
pražském — Fieber, Čelakovice — Duda, Cheb — Dalla 
Torre, Kralupy — Mužík. rotundata JH. Sch. 
Paedogenese a parthenogenese u Tanytarsa. 
Dr. Jan Zavřel. 
Předběžná zpráva. 
V srpnu loňského roku chytil jsem několik larev Z rodu 
Tanytarsus. Na nich zjistil jsem zajímavý případ paedogenese. 
Ovaria v pupě se předčasně vyvinují, pupa odumře a za několik 
(asi 6) dní vylezou z ní mladé larvy. Dodnes chovám tyto larvy 
živé, už několikátou generaci, vesměs z vajíček paedogenetických. 
Imago shoduje se až na nepatrné odchylky se severoamerickým 
druhem Tanytarsus fatigans n. sp. Johannsen. Když 
jsem letos v březnu přednášel o tomto zjevu v zemském museu 
moravském v Brně, poukázal jsem na pravděpodobnou identitu 
tohoto Tanytarsa a »malého druhu Chiromus«, u něhož poprvé po- 
dobný zjev popsal O. v. Grimm v r. 1870. Zároveň jsem se zmiínii, že 
v tomto případě máme typický přechod mezi zjevem paedo- a 
parthenogenese, čímž se stává dlouho přetřásaná otázka, jsou-li 
