O a 
V Gibraltaru zdržel jsem se pouze krátký čas a lituji, že 
jsem nenavštívil Algeciraz, nejjižnější výběžek území španěl- 
ského, ležící na protější straně zátoky gibraltarské, kteréž území 
— jak jsem se později dozvěděl — v entomologickém ohledu 
jest prý velmi zajímavým. 
Z Gibraltaru přeplavil jsem se malým parníčkem do Tan- 
geru. Pobřeží marokkánské je i pro entomologa velmi vděčné, 
leč, bohužel, byl pobyt v tomto městě toho času, kdy panovaly 
nepokoje uvnitř země a vystupovalo nepřátelství domorodců 
proti všem cizincům, velmi nebezpečný. Město to, na pobřeží 
ležící, má veškerý ráz města orientálního a vyznamenává se, 
jako každé místo orientální kultury, svou nevšední nečistotou. 
Za městem nad vyčnívající Kasbou rozléhá se veliká rovina, kde 
se odbývají trhy na dobytek a koně a reje arabské zvané fan- 
tasie. Zde sbíral jsem za krásného teplého odpoledne Ateu- 
chus variolosus F., který se zde ve velikém množství vy- 
skytuje, an dejekty lidské a zvířecí zde nashromážděné kopro- 
phagům výbornou poskytují pastvu. Zde možno i pozorovatí 
život jejich. Pomocí zadních noh tvoří z trusu kuličky, do kte- 
rých později vkládají-vajíčka. Druhého dne, když vál vítr přes 
rovinu, nemohl jsem ani jednoho jedince nalézti. Podařilo se 
mi však několik jedinců ze země z hlubokých děr vyhrabati, 
což je práce v půdě vyschlé velmi namáhavá. Sbírati v okolí 
Tangeru bylo dosti obtížno. V písečnatě půdě noha hluboko 
se zabořuje a chůze stává se velmi unavující. Na vycházkách 
svých za město byl jsem často nepřátelským výstupem domo- 
rodců obtěžován. Domorodci bydlí v malých chýžích zbudova- 
ných z rákosí a suchých větví palmových, které jsou obklíčeny 
polem, na kterém pěstují rozličné zeleniny, bob a pod. Namnoze 
mi Z nesnáze pomohla méně přátelská slova než malé dárky 
na penězích neb na cigaretách. Nepřátelství Marokkánů proti 
cizincům je všeobecně známo. Poněvadž pověra v lidu silně je 
zakořeněna, bylo sbírání v blízkosti chýží ne příliš příjemné. 
Přítomnost moje byla obyčejně štěkotem psa nebo psů, již v žádné 
chýži nescházejí, prozrazena, a než jsem se nadál, stála celá 
tlupa Marokkánů za mnou, počínání moje pozorujíc a hlavou 
vrtíc. Polonahé děti, kterým plazení moje po Zemi a odvalování 
kamenů zvláštní radost působilo, daly se do hlasitého smíchu. 
Obyvatelé mysleli nejinak, než že hledám zlato nebo drahokamy 
na půdě jejich a když jsem jim ukázal láhvičky hmyzem na- 
plněné, byli přesvědčeni, že jsem Kouzelníkem neb mužem, který 
