68 
naar vi er ude. Det er ikke som Naturhistorisk Forening 
i København, hvis Medlemmer repræsenterer alle Grene 
af Zoologien, eller Provinsforeningerne, hvis Medlemmer 
i Almindelighed ikke er Samlere. Ogsaa disse Foreninger 
omfatter baade Botanikere, Ornithologer, Entomologer osv., 
og man kommer sammen for at lære, meget mere end 
for at samle. Men vi andre vil helst allesammen have 
alle de gode Dyr, vi fanger, med hjem til vore Kasser, og 
denne Egenskab ved os indbyder ikke til at slaa Følge 
indbyrdes, naar vi vil ud. Og mens andre Zoologer vir- 
kelig kan lære noget paa Udflugterne, saa er det jo saa- 
ledes, at de aktive Entomologer rigtig udmærket kender 
Lokaliteterne, uden at faa Hjælp — talrige Notitser i For- 
tegnelserne giver al mulig Oplysning —, og ogsaa kender 
den Gruppe Dyr, som de beskæftiger sig med. Jeg skulde 
derfor tro, at Udflugterne een Gang for alle er komne ind 
i Baner, som de ikke mere vil forlade; vi slutter os sam- 
men i Smaapartier, som vi er Venner til, og afsøger de 
gamle kendte Steder og finder nu og da en ny Lokalitet 
eller genopdager en længst glemt, der engang har givet 
godt Udbytte. De store Fællesudflugter ligger ikke for os. 
Det kunde have været morsomt at finde ud af, hvor- 
naar de forskellige Egne af Landet var opdagede i ento- 
mologisk Henseende; men til en saadan Undersøgelse 
kræves der længere Tid end Undertegnede har, for dertil 
maatte en Undersøgelse af den danske Samling paaZool. Mus. 
3. Afdeling, og Gennemgang af Entomologernes Dagbøger 
vilde ogsaa være nødvendig. Hvert Slægtled af Entomo- 
loger har vel nok paa Fornemmelsen, eftersom det kom- 
mer til nye Egne af Landet, at det har opdaget noget nyt; 
men som oftest er det dog kun en Indbildning. For de 
fleste Egne af Danmark er allerede opdagede af de store 
gamle Samlere, Schiødte, Drewsen, Otto G. Jensen, 
Meinert Schlick o. fl., og det i Tider, som ligger 60 
—80 Aar forud for os. 
