74 
kede og stærkt skovklædte Landskaber, hvor alt Udsyn 
er stoppet. 
Men Rold Skov er ingenlunde færdig med Rebbild Bakker 
og Gravlev. Endnu er der Lindenborg Aa med sine 
fangnetspindende Vaarfluelarver og sine Ørred, og der er 
Tinbæk Vandmølle med den morsomme Mølledam, 
der. altid er fuld af Vand "skønt der intet Tilleb er. 
Vandet kommer op gennem Kalken i Dammens Bund. 
Og saa er der Madum Sø. Rold Skov er stor, og man 
løber let vild derude, og vanskeligt kan det være at finde 
den rette Vej igen, man møder jo næsten ingen Mennesker, 
der kan vise en paa ret Køl. Og det var Grunden til, at 
jeg kom ned paa den gale Side af Seen, eller lad mig 
hellere sige den rette. Jeg cyklede derud, tog en fejl Vej 
og kom først ned ved Søen paa den Bred, der hører til 
Herregaarden Villestrup. Dette havde nu forst sin Fordel, 
fordi man dog saa nogenlunde kan færdes i Fred her. 
Den Del af Sebredden, der tilhører Grev Schimmelmann 
paa Lindenborg er afspærret og man bliver ikke behandlet 
lemfældigt, hvis det opdages, at man færdes her. Na- 
turligvis færdes man der alligevel, og man bliver ligesaa 
selvfølgelig ikke nappet, for Skoven er som sagt stor, 
og Skovbetjentene kan ikke være alle Steder paa een Gang. 
Men mellem Egnens Folk gaar der sære Frasagn om 
den mærkelige Behandling, som Grevens Jægere og Skov- 
fogeder giver dem, der er inde paa en „Privat Vej“, 
hvoraf der findes utallige rundt om i Distriktet, og som 
næsten gør det upassabelt. At jeg kom ned paa den 
gale Side af Søen, gav mig dernæst den Fordel, at jeg 
kom ned til en Plet, hvorfra man har et saare ejendomme- 
ligt Landskab liggende for sig. Paa de tre Sider er 
Madum Se omgivet af Rold Skov og paa den fjerde af 
en nøgen Lyngbakke, bag hvilken en ensom Kirke rager op. 
Det virker ganske fremmed paa Beskueren at se denne Kirke 
rage op i ensom Majestæt derovre i Lyngen, man tænker 
paa noget fortidigt, noget fra et eller andet Eventyr. 
