IM 
er omtalt, men gaar efter Buderupholm (med den lille Ind- 
hegning, hvor Cypripedium vokser), efter Rold Kro med 
Sagnene om Reverne, efter det rigtige gamle Nørlund og 
efter Kollen, den store Bakke i Grev Schimmelmanns Skov 
tet ved Hovedvejen, med den milevide Udsigt ind 
over Heden. 
Nørholm. Man tager fra København en trykkende hed 
Sominermorgen, og man glæder sig til en 3 Ugers Ferie 
paa en saa god Lokalitet som Nørholm ved Varde. 
Hen paa Eftermiddagen bryder et Tordenvejr løs og det 
er endnu ikke forbi, da man naar Sig. Heldigvis ligger 
Sig Kro lige ved Stationen, og da jeg har spist til Aften 
her og Tordenvejret synes ovre, tager jeg Cyklen og ruller 
ned mod Nørholm. Som jeg naar Jærnbaneleddet bryder 
Tordenvejret atter løs, der er intet andet at gøre end at 
kaste Cyklen i Græsset og krybe i Ly under Broen, 
LindingBro. Da jeg skal bestille noget, mens jeg staar 
her, forsøger jeg at bruge Gra&sketseren som Vandketser. 
Jeg kan intet se i Vandet, Strømmen er rivende og Vandet 
er mudret paa Grund af Tordenregnen. Med stort Besvær 
trækker jeg Ketseren op mod Strømmen og faar en Del 
Grus og Stene i den. Dette Indhold hældes ud paa Græs- 
set og de sædvanlige fangnetspindende Vaarfluelarver, der 
har haft Bopæl under Stenene, begynder at kravle frem. 
Intet mærkeligt at observere — dog hvad er det for en 
løjerlig Skabning, der maser sig op gennem Gruset —- 
det er jo selve det mærkelige Fabeldyr, som Ussing 
i Randers har „opfundet“, Aphelocheirus, Vandtægen, hid- 
til kun taget, paa dybt Vand i Gudenaa. Det havde jeg 
ikke ventet at faa at se i Nørholm, derfor Ketseren ud igen 
og i Løbet af en halv Times Tid faar jeg 7—8 Stk. af Dyret, 
en meget god Optakt til Ferien. Men Fortsættelsen svarer 
ikke fyldt ud til Begyndelsen, Tordenen har været Ind- 
ledningen til en Regnvejrsperiode, som varer i mere end 
3 Uger. Dog, man kan jo komme igen, og jeg kom 
igen og har andre Gange været heldigere med Vejret, 
end jeg var første Gang. 
