79 
hoppefugl. Der staar en Syrenbusk i Skoven, hvor jeg 
banker. Jeg synes nok, at det er et løjerligt Sted for 
en Syrenbusk, men uden at tænke videre over Tingen, 
holder jeg Paraplyen under og slaar et drabeligt Slag 
i Busken. Bag ved den lyder et Skrig, og en ældre Kone 
farer forfærdet frem, og nu kommer Forklaringen. Bag 
Busken ligger et Skovløberhus, som jeg ikke har set, 
Syrenen staar i Haveskellet og Konen har siddet og 
nydt Hvilen i sin Have, da mit „Ramslag“ har vækket hende. 
I Paraplyen spadserer 3 Spanske Fluer, og Konen spørger 
ivrigt, hvad deterfornogle „Fluer“. Jeg forklarer hende det, 
og nu fortæller hun videre, at hun er saa vred, saa vred 
paa disse Dyr, for de æder hvert Aar hendes store Træ. 
Det store Træ er en Ask, som aabenbart for ikke ret 
længe siden er sprunget ud, men nu er ganske bladløs. 
Saaledes gaar det hvert eneste Foraar, aldrig saasnart 
er Træet grønt, saa kommer „Fluerne“ og løver det af 
paa nogle faa Dage, og hun gaar saa i nogen Tid og 
ærgrer sig over det nøgne Træ, til der kommer et nyt Sæt 
Blade. Hun vil have at vide, hvad hun skal gøre 
ved Dyrene; jeg kender imidlertid intet Middel mod An- 
greb af Spanske Fluer og mener iøvrigt i mit stille Sind, 
at Konen hellere maatte være fri for saadan en graadig Fyr 
som en 20 Alen høj Ask i sin lille Have. Jeg anbefaler 
hende at samle Dyrene og sælge dem til Apotheket, 
hvad der nok maa kunne betale sig, men det vil hun 
ikke høre noget om. 
En Kollega beder mig om at se efter en Feriepige, 
som er anbragt i Hodde Præstegaard. Dette Besøg giver 
Anledning til, at jeg kommer til Letbæk Mølle, og der 
finder jeg en udmærket lille Aa, som giver mig det 
bedste Udbytte, jeg nogensinde har faaet i Vand. 
Det er Aaen, der løber paa Engen lige uden for den 
lille Smule Skov, der omgiver Letbæk Mølle. Naar man 
kommer fra Hodde og naar Broen over Aaen, ser man, 
at der i Aaen lige til venstre for Broen ligger en Mængde 
