82 
jeg ialt 12 Stkr. af Dyret (6 22 + 6 sc), hvad der vel nok 
kan tages som Tegn paa, at jeg havde gjort mit bedste. 
Blandt Nørholms Planter mindes jeg særlig to: Guld- 
blomme og Rapuntselklokke. En Sjællænder kender ingen 
af dem, og navnlig den sidste aner han ikke, hvor han 
skal føre hen i Systemet. Ved Hjælp af sin „Rostrup“ finder 
man dog hurtig Navnet og hilser glad paa den. Det er 
jo en gammel Bekendt fra ens Barndom. I Snese af Even- 
tyr fra Mellemeuropa har jeg læst om Roden af Rapunt- 
selen, der spiller en meget stor Rolle ved Tilberedning af 
Tryllemidler; men aldrig har jeg set Planten og heller 
ikke ventet nogen Sinde at faa den at se. Ogsaa om Guld- 
blommen, Arnica, den gamle Volverlej, staar der en sær- 
lig Glans, den har været en meget efterspurgt Lægsplante 
i de gamle Tider. Nu bruges den vel ikke meget. 
De Expl., jeg finder i Nørholm, har den zoologiske Inter- 
esse, at der i Blomsterlejet paa de fleste af dem er Galler, 
dannede af Aulax hieracii; et meget mærkeligt Sted 
for denne Art at danne Galler. 
Det Sted, hvor jeg helst dvæler, naar jeg er i Nørholm, 
er ved den gamle Vandmølle, og jeg vil gerne raade 
alle de Samlere, som kommer til denne Egn, til ikke at for- 
sømme at ofre en Aftentime paa at sidde og hvile ud 
dernede eller at gaa hen paa Engen bag Møllen og sætte 
sig ved Stigbordet, som staar tværs over Vardeaa. 
Den brede, svagt strømmende Aa, Nørholm Skov og de 
fjærne Hedebakker vester ude danner et Landskab af en 
sjælden Skønhed, og der falder en Ro og Fred i éns Sind, 
som man længe efter mindes. 
De kolde Aaer i Jylland. Paa den jyske Aas udspringer 
en Del Aaer, som oppe i Nærheden af deres Udspring 
har ret koldt Vand, og som, saa vidt jeg kan skønne efter 
at have besøgt en Del af dem i tidligt Foraar, i Høj- 
sommeren og hen ad Efteraaret, saa nogenlunde holder 
samme Varmegrad en stor Del af Aaret. Om Dyrelivet i 
en og anden af disse Aaer eller deres Kilder er der alle- 
