95 
læser Avisen. Ude i Vandhullet er der en øredøvende Kon- 
cert af den store grønne Frø, Rana esculenta. Pludselig 
kommer der er mørk Skygge hen over vor Avis, vi kigger 
op; en stor Musvaage daler ned mod Vandets Overflade, 
snapper en af de værste Skraalhalse blandt Frøerne og 
forsvinde med den, uden at have bemærket os. Resten 
af vort Maaltid forløb i absolut Stilhed, Frøerne havde 
ikke mere at skulle have sagt. 
Tisvilde er for os københavnske Samlere det Sted, 
hvorefter vi stadig længes og hvorfra vi daarligt kan løs- 
rive os. Paa Overdrevet ved Sandkroen, i Tisvilde 
Hegn og i Tibirke Bakker har vi alle tilbragt ufor- 
glemmelige Timer med Studier af Insekterne eller med 
at nyde Landskabets Skønhed. Vi har glædet os over 
den første Larve af Gastropacha quercifolia, og vi 
har med Undren set den første Tragt af Myreløvens Larve 
og taget Dyret i vor Haand. Vi har ketset om Dagen og 
om Natten i Lyngen - deroppe, vi har gaaet paa Sukker- 
lokning, og vi har banket Træerne og „rodet“ i Lyngen 
og Sandet, og alle har vi hjembragt noget godt fra denne 
uudtømmelige Egn, og alle vil vi vedblive at vende til- 
bage og hente nye Dyr og nye Impulser og nye Kræfter 
til at holde ud i vort daglige Pligtarbejde. Ja, for det er 
jo ikke alene Dyr, vi henter i Tisvilde, vi henter ogsaa 
Sundhed for vore Nerver. Jeg gemmer i min Bevidsthed 
Mindet om talrige Foraarsdage i Tibirke Bakker med 
den vide Udsigt fra Arresø til Kullen og fra Kattegat 
til Roskilde, og jeg huske en Efteraarsnat det samme Sted 
med Himlen oplyst af flammende Lyn, og hvor jeg sad 
alene bag en Bakkekam og havde kun mine egne Tanker 
til Selskab. Og jeg husker Dage bag Klitten mede ved 
Troldeskoven og Stængehuset med Havets evige Brusen 
til at lulle mig i Søvn. Og jeg husker Efteraarsdage med 
Birkenes gule og Bøgenes røde Blade skinnende imellem 
de mørke Graner, prægtigere og mangfoldigere end Far- 
verne paa en Malers Palet. Ja, vist har vi valgt det bedste, 
