129 
eneste Bytte. Aaret efter besøgte jeg samme Een ligeledes 
i Juli. Resultatet af talrige Smaaekskursioner var et Stykke, 
kætset uvist paa hvilken Plante; men ligesom det første 
stammende fra Nakskovs østlige Omegn. Først i Juli 1916 
fandt jeg en Lokalitet, hvor Arten optraadte i større Mængde. 
Hvad Lokaliteten lovede i 1916, og hvad den holdt i 1917, 
meddeles her. 
Fra Nakskov gaar en «Landevej til Landsbyen Taars. 
I omtrent nordlig Retning følger man Vejen til et halvt- 
hundrede Skridt forbi 4-Kilometerstenen, hvor to Sten- 
piller angiver en Sidevej til Nakskov Ladegaard. Man 
følger Sidevejen, der gaar lige mod Vest, til man staar 
foran en lille Lund; her deler Vejen i to, en Vej, som fort- 
sætter igennem Lunden, og en anden, som drejer af paa, 
højre Haand, og som man skal følge. Denne Bivej fører 
langs Lundens Nordside. Nogle hundrede Meter henne 
ad denne Vej treffer man en ca. 30 Meter lang Dam, 
der ligger umiddelbart ved Bivejens Nordside. Dammen 
er omgivet af Asketræer, og paa Bredden findes en yppig 
Vegetation, der for en stor Del bestaar af Solanum dul- 
camara. Her er et Eden for Pria dulcamaræ, og her fin- 
des de øgsaa i Snesevis. Lokaliteten er meget begrænset. 
Iherdig Katsning og Undersøgelse af de andre Plan- 
ter, særligt Skærmplanterne, i Dammens Nærhed gav 
ikke et eneste Stykke. Dette Forhold sammenholdt med 
Lokalitetens store Rigdom tyder paa, at Arten er stedfæstet 
til Foderplanten. 
Første Gang jeg gennemkætsede Solanumhavet, var 
Udbyttet kun et eneste Stykke; senere hen lerte jeg Grun- 
den at kende til det ringe Resultat og forstaar nu nogle 
faa af de biologiske Love, som betinger det vekslende 
Fangstudbytte paa samme Lokalitet. 
Et Forhold, som straks falder i Øjnene under Indsam- 
lingen af denne Art, er Dyrets Livlighed. Den løber hur- 
tigt op ad Kætserens Sider, løfter de smaa brune Dækvinger 
— og er borte. Den har saaledes et helt andet Naturel 
9 
