
135 
Pria er nødsaget til at flytte, hvilket giver Anledning til 
et nyt ovalt Hul. Efterhaanden som Knopperne opnaar en 
vis Størrelse, gnaver Moderdyret Hul paa Blosteret og 
besøger Blomstens Indre, maaske lokket af Sukkerkirtlerne, 
maaske for at se om Støvdragerne er tjenlige til at mod- 
tage et Æg. Hvis det omtalte langstrakte, lille Legeme, 
som jeg har fundet i en 4—5 Knopper, og som i alle 
Tilfælde har haft samme Størrelse, er et frisklagt Pria-Æg, 
saa er det trods dets Lidenhed stort i Forhold til Dyret; 
og det passer godt ind i min Forklaring om, at der gaar 
nogen Tid imellem Lægningen af de enkelte Æg. Er vi 
naaet et Stykke Tid hen, er den Blomst, der indeholdt 
den forste Larve, visnet, dens Stovdragere og Krone er 
faldet til Jorden, og Forpupningen maaske fuldbyrdet, i 
en af de udsprungne Blomster i samme Klase ligger en 
stor og mæt Larve, medens en yngre af dens Søskende 
gnaver løs i en endnu uudsprunget Knop, og i en ganske 
ung Blomsterknop udvikler en fjerde sig til et Embryo. 
Og under dette løber Moderen ivrigt frem og tilbage i 
Klasen, lader sig opvarte af Hannerne, og dels derved 
og dels ved Nydelsen af et passende Kvantum Blomster- 
stov bliver den i Stand til at deponere Livsspirer i de 
nye Blomster med passende Mellemrum. Samtidig vogter 
den som en god Moder paa, at ingen anden drægtig Hun 
lægger sine Æg der. 
Der er et Par Gange i det ovenstaaende antydet Mu- 
ligheden af, at Dyret eriStand til at vurdere Blomsternes 
og Støvdragernes Tilstand. Her er noget, jeg langtfra kan 
bevise, men som i mine Øjne ser meget sandsynligt ud. 
Ser man Dyrene. løbe frem og tilbage paa Blomsterne 
bankende paa disse med de lange trommestikformede, 
fremad- og lidt til Siden rettede Følehorn, kan det lede 
Tanken hen paa den Maade, mange snyltende Insekter 
bruger, naar de løber undersøgende hen over en Træ- 
stamme, der er angrebet af Træbukkelarver. Bankningen 
med Følehornene er et Hjælpemiddel til at finde ud af, 
