150 
Anagrus. 
Af denne Slægt kendes 2 Ferskvands-Arter. 
A. subfuscus Först. 
1847 Anagrus subfuscus Förster Linn. Entom. II, 214. 
1869 ? Polynema sp. Ganin Zeit. wiss. Zool. XIX, 417. 
1898 Anagrus subfuscus Dalla Torre Cat. Hymen. V, 423. 
1908 2 > Heymons Deutsch. Ent. Zeit. 141. 
1909 be Ks Heymons Brauer Süsswasserf. Deutschl. 
Heft Wit, 322 
1912 a 33 Martin Deutsch. Ent. Zeit. 595. 
1913 Ås så Ruschka u. Thienemann Zeit. wiss. Insekten- 
biol. IX, 82. 
1916 N br Thienemann ibid. XII, 49. 
1917 ag ” Rimsky-Korsakov Revue Russe d’ Entom. 
XVI, 222 og 225. 
Folchornene hos Hannen 13-leddede, hos Hunnen 9- 
leddede med kølleformet Endeled. Marginalaaren punkt- 
formet. Sortebrun, Benene brune med Hofteringene og 
Basis af Hofterne lysere. 2. Folehornsled guiligt. L. 0,5 — 
0,8 mm. Tyskland, Rusland. 
Ifle. Heymons Parasit i »Calopteryx virgo«-Æg (d. v. s. 
Agrion pulchellum) paa Undersiden af Nymphaea og 
Nuphar-Blade. Der findes 1 Snylter i hvert Værtæg. 
Ruschka og Thienemann har klekket den af „Agrionin“- 
Æg i Blade af Stratiotes og Nuphar (i hvert Fald paa 
sidstnævnte Sted = Agrion pulchellum). Ogsaa den af Ganin 
beskrevne Udvikling, som (se senere) jeg har henfort til 
denne Art, stammer fra »Agrion virgo«-Æg paa Under- 
siden af Nymphaea-Blade. Ogsaa Rimsky-Korsakov har 
klekket den fra »Agrion og Lestes«-Æg paa Undersiden 
af Nymphea- og Nuphar-Blade og i Calla-Stengler. 
Heymons iagttog dem svomme under Vand ved Hjelp 
af Benene, men efter kort Tids Svømning søge op paa 
. Overfladen og flyve bort og ikke selv søge ned i Vandet 
igen; lukkede han dem nede i Vandet, gik de i Løbet 
af faa Timer til Grunde. De aander iflg. Heymons ved 
almindeligt Trachésystem, men har ingen Luft omkring 
