170 
var. solitaria Ruschka et Thienem. 
1913 Prestwichia solitaria Ruschka u. Thienemann Zeit. wiss. Insek- 
tenbiol. IX, 50 
1916 rå Så Thienemann ibid. XII, 51. 
1917 5 aquatica Rimsky-Korsakov Revue Russe d’ Entom. 
XVI, 211 og 224. 
Hunnen afviger fra Hovedformen ved at Vingerne er 
lige saa rudimentere som Hannens. Lidt plumpere bygget 
end Hovedformen, navnlig Benene lidt kortere og Hovedet 
lidt bredere. Ligeledes sparsommere behaaret. Farven baade 
hos Han og Hun lysere brun nied lys bageste Del af 
Thorax og lyse Antenner og Ben. L. 0,4—0,7 mm. Tysk- 
land, Danmark, Rusland, Finland. 
Som det vil ses af Beskrivelserne af de 3 Former, er 
Vingelengden og Farven ikke Karakterer, der tillader Op- 
retholdelsen af solitaria som egen Art, den er kun en 
Varietet parallel med brevipennis. 
Prestwichia aquatica, der af flere Forfattere (Lubbock, 
Enock, Heymons, Ussing, Thienemann) er set svomme i 
Vandet, er undertiden blevet betegnet som den mest eks- 
klusive Vandhveps, der skulde tilbringe hele sit Liv nede 
i Vandet, aldrig komme op i Luften; dette er dog ikke 
Tilfældet, baade Enock, Willem, Rimsky-Korsakov og jeg 
selv har set den bryde op af Vandet og lobe paa dettes 
Overflade og bryde-ned igen i Vandet. Ogsaa jeg har ofte 
haft den (især var. brevipennis) i mine Akvarier og set den 
svomme, hvad den ikke synes mig at gore serlig frem- 
ragende; den svømmer ved Hjælp af Bagbenene, men 
de Bevægelser, den udfører med disse lange, slanke Ben, 
der ingen særlig Indretning har til Svømning, synes mig 
mere at ligne de Bevægelser, Fluer udfører ved at stryge 
og sno Bagbenene om hinanden. Iflg. Ruschka og Thiene- 
mann skulde var. solitaria svømme „tagelang sehr geschickt 
und schnell im Wasser herum und keine Anstalten zum 
Verlassen des Wassers machen“, Denne Form har jeg iser 
