201 
Epistoma skilt fra Kindbakkerne saa at Munden er aaben. 
Parapsidefurerne tydelige og fuldstændige. Scutellum glat. 
Skulderhjørnerne (som sædvanligt) afrundede. Hoved og 
Mesothorax glatte, mer eller mindre skinnende. 2. Bag- 
kropsled rynket, mat. Sort; Benene bleggule, ofte med 
Mellem- og Bagbenenes Fødder, Skinneben og Laarspidser 
mørkfarvede. L. 1,5—2 mm. Irland, England, Sverige. 
Denne Art har Thienemann klekket af Hydrellia nigripes- 
Puparier, der antages at stamme fra Potamogeton crispus- 
Blade. 
O. rudis Wesm. 
1835 Opius rudis Wesmael Nouv. mém. Acad. sci. Brux. IX, 141. 
ISO » Marshall Andre Spec. Hym. Eur. V, 330. 
1895 Nosopoeus rudis Thomson Opusc. ent. XX, 2190. 
1898 Opius rudis Dalla Torre Cat. Hymen. IV, 65. 
De plastiske Karakterer som hos caesus med Undtagelse 
af at Hoved og Mesothorax er chagrinerede, matte, og 
2. Bagkropsleds Basaldel yderst fint punkteret. Sort; Par- 
tiet omkring Øjnene og oftest Basis af 2. Bagkropsled røde; 
Benene rodlig gule med morkere Fodder. L. 2—2,5 mm. 
England, Belgien, Sverige, Danmark, Ungarn. 
Arten, der iflg. Thomson findes paa fugtige Steder, 
er af Schlick klækket af Fluepupper i Opskyl. 
Ademon. 
Som det vil ses af Synonymilisten har jeg forenet de 
kendte 2, begge af Nees opstillede Ademon-Arter mutuator 
og decrescens. De adskillende Karakterer er meget smaa, 
og flere Forfattere har allerede udtalt Tvivl om deres Værdi. 
Rousseau og Schulz anfører saaledes, at de Eksemplarer, 
de har haft til Raadighed fra Overmeire See, viser Karak- 
terer fra begge Arter. De Dyr (3 Hanner), som jeg selv 
har haft til Disposition, har en meget tydelig Køl paa 
3. Bagkropsled og glat bageste Parti. af dette Led 
