233 
lag, derdels tjener som Respirationsmedium i den sædvanlig 
korte Tid det tager at naa Overfladen, dels ligefrem som 
en Boble fører den nyklekkede Snylter tort op paa Over- 
fladen, saa ‘at den straks er færdig til at flyve. bort 
(saaledes f. Eks. Liposcia); Chenusa gaar dog op langs 
et Planteunderlag. Andre (Anagrus, Caraphractus, Litus, 
Prestwichia) klækkes af submerse Æg, der jo ikke indeholder 
eller kan komme til at indeholde Luft. De medforer der- 
for ikke ved Udbrydningen nogen Luft om sig, de kommer 
lige ud i Vandverdenen og maa se at komme op ved 
egen Hjælp. Nogle gaar op (Lifus), andre svømmer 
ved Ben eller Vinger op til Overfladen for at bryde ud 
deraf (Caraphractus, Anagrus, Prestwichia). Denne Svøm- 
ning kan gaa ret langsomt for sig — de svømmer slet 
ikke saa godt, og uhyre daarligt i Sammenligning med 
en Vandkalv f. Eks. — og derfor vil man ofte kunne 
iagttage dem temmelig længe nede i Vandet. Disse For- 
mer er smaa Dyr og Overfladehinden er ret stærk, det er 
derfor almindeligvis umuligt eller i hvert Fald meget svært 
for dem at gennembryde denne, medmindre de har et 
støttende Underlag i Form af et Straa, der stikker op i 
Luften, eller et flydende Blad, omkring hvis Kant de kan 
tvinge sig. For en Caraphractus cinctus anfører Rimsky- 
Korsakov at det tager indtil 2 Minutter at trænge gennem 
Overfladehinden, en Prestwichia kan gøre det paa 15 Se- 
kunder. At disse Dyr ikke hører hjemme i Vandet tyder 
ogsaa den Omstændighed paa, at naar de befinder sig 
i Luften, hvor de alle søger op kan man ofte ikke faa dem 
frivilligt til at gaa ned i Vandet igen (de maa jo dog ned 
igen for at besørge Æglægningen, men for de flestes Ved- 
kommende vides intet om denne). 
Der er af flere Forfattere, især Schulz, peget paa, dels 
at Mymariderne og Trichogramminerne har meget lange 
Haarfrynser paa Vingerne, dels at de fleste her omtalte 
Braconider har 5. Fodled udfladet, som Karakterer, der 
skulde have Relation til Vandlivet. 
