230 
nen spiller en stor Rolle. Og at Huden er tynd nok der- 
til, er sikkert nok. I Luft dør disse Smaavæsener meget 
hurtigt af Udtørring; Rimsky-Korsakov angiver saaledes 
for Caraphractus cinctus efter 11 Timers Forløb, Ana- 
grus subfuscus efter 7 Timer og Prestwichia aquatica 
ret variabelt efter 1}—24 Timer; til Sammenligning tjener, 
at Prestwichia kan holdes i Live i vaadt Sand i 10 Døgn. 
At de udfladede Fodled vel nok letter Svømningen 
for de Braconider, der vides at kunne svømme (Gyrocampa, 
Ademon), maa vel betragtes som givet. Men et gennem- 
gaaende Træk er det ingenlunde, den svømmende Gyro- 
campa stagnalis har ikke udfladede Fodender, og de, 
der normalt klækkes af Opskyl, behøver det ikke, da de 
slet ikke ved Klækningen skal op igennem Vandet, og de, 
der ogsaa har tilbragt deres Puppetid under Vand, føres 
som sagt oftest op af en Luftboble til Overfladen, og har 
derfor heller ikke Brug for Svømmeredskaber hertil. Idet 
man stadig maa beklage at mangle Oplysninger angaaende 
disse Formers Æglægning og derfor ikke ned med Sik- 
kerhed kan afgøre, om alle Former med udvidede Fod- 
ender virkeligt kan svømme, maa man dog snarere antage, 
at de fungerer som „Smesko“, der letter Dyrene det at gaa 
paa Vandoverfladen, hvor de faktisk ofte ses bevæge sig. 
Il. 
Hyperparasiter vides ikke med Sikkerhed at forekomme 
inden for Vandfaunaen. Det antages dog for en enkelt Form, 
Pleurotropis facialis. 
Alle de andre, 1. Grads Snylterne, inficerer — saa- 
vidt Forholdet overhovedet kendes — enten Æg eller Larver, 
og Snylterne fordeler sig derefter i 2 Grupper, der viser 
sig at være forskellige i flere Henseender. 
Naar Æglægningen finder Sted i Værtægget, kan det 
enten være saaledes, at hele Udviklingen foregaar i dette 
(Prestwichia, Caraphractus, Anagrus, Litus, Limnodytes), 
Snylterens Udvikling er da mange Gange hurtigere end 
