240 
Foruden de nu nævnte Snyltehvepsetyper, der udvikler 
sig i Værter, der findes inde i Planter, er der en lille Gruppe 
Former, hvis Værter lever frit i Vandet (Gyrinlarver, 
forskellige Fluelarver (Stratiomys, Lonchoptera, Eristalis), 
Vaarfluelarver.) 
Snylternes Respirationsendring ved Overgangen. til 
Puppestadiet er for Gyrin-Snylterne let at etablere. For 
sin Forpupning gaar nemlig Gyrinlarven op over Vand 
og spinder sin Kokon paa Sumpplanter o.1. højt over Vand- 
spejlet, og de af Værten fremkomne og til Puppe for- 
vandlede Snyltere aander derfor strax atmosfærisk Luft. 
Hvad Fluesnylterne angaar, gælder det samme her som 
for de minerende Fluers Snyltere omtalte; ogsaa Stratio- 
myide-, Lonchoptera- og Eristalis-Pupperne tages i Opskyl, 
og mellem Puppehylsteret (sidste Larvehud) og selve 
Puppen" findes der Luft. 
Afvigende Levevilkaar har derimod Trichoptersnylterne, 
idet deres Værter jo ikke opsparer Luft i deres Puppehus, 
da Vaarfluepuppen ligesom Larven aander ved Geller. //emi- 
teles biannulatus undgaar Vanskeligheden herved ved kun 
at angribe Trichopterhuse, der paa Grund af den stigende 
Udtørring er kommet til at ligge over og udenfor Vandet. 
Agriotypus-Larven angriber derimod Trichopterhuse, der 
normalt altid ligger under Vand, og da Verten ikke har 
sørget for Tilstedeværelsen af Luft til Brug for den luft- 
aandende Snylterpuppe, maa Agriotypus’en da selv sørge 
for at skaffe Luft ind om sin Puppe i Verthuset, den 
skaffer sig dette Luftforraad ved Hjælp af det ejendomme- 
lige Baand den spinder ud fra dette, et Forhold, der gor 
den til den biologisk højest staaende blandt de larve- 
inficerende Snyltere. 
I det foregaaende er der gaaet ud fra og Sporgsmaalet 
om Respirationen fremstillet ud fra den Forudsetning, at 
det drejede sig om Entoparasiter, hvis Larver lever inde 
i Vertlarven. Det gor ganske vist ogsaa de allerfleste For- 
mer, men Ektoparasiter kendes ogsaa (Hemiteles biannu- 
ey ee a 7 7 
