HOLMGREN: OLLONBORRHÄRJNINGEN PÅ RtCKARUM. 49 



iigg, hvilkas utveckling och mognad i äggstockarna taga en tid 

 i anspråk. Under parningen sammanhänga de båda könen, och 

 lionan drager på detta sätt i timtal hanen med sig, under det 

 att hon förtär det träds löf och blomdelar, på hvilket hon uppe- 

 håller sig. Hanen tyckes i allmänhet icke vara i behof af någon 

 föda. Åtminstone fann jag blott ytterst sällan i hans närings- 

 kanal något, som häntydde derpå. Hanen svärmar ensam omkring 

 träden i afsigt att uppsöka honan, som håller sig stilla, och han 

 visar dervid en hög grad af hetsighet. Ofta anträffas flere hanar 

 omkring en hona i ett slags strid med hvarandra. Honan flyger 

 direkt upp på trädens eller buskarnas qvistar, der hon sedan i 

 all maklighet inväntar de svärmande hanarne. Det är således 

 icke honorna utan hanarne, som flyga och surra omkring träden 

 om aftnarna. Men när honan är befruktad och äggen blifvit 

 mogna i hennes äggstockar, då flyger hon ut från trädet, ofta 

 långt omkring och i stora kretsar, för att upptäcka en tjänlig 

 plats för äggläggningen. Det är just vid den tiden, som de s. k. 

 lockplatserna komma väl till pass. De äro nämligen så inrät- 

 tade, att honan med en viss förkärlek uppsöker dem och sedan 

 hon derstädes afsatt äggen, har man hela hennes årsafvel på ett 

 ställe och kan följaktligen utan svårighet förgöra densamma. 

 Till plats för äggläggningen utväljer honan eljest aldrig sådana 

 lokaler, der grunden eller alfven består af lera, utan af sand, 

 helst krossgrus. Orsaken härtill är den, att larverna i dylik 

 jordmån hafva lättare att gräfva sig ned, då de gå i vinterqvar- 

 ter, ocli att de derstädes under vintern icke lida af något stag- 

 nerande vatten, hvilket deremot är fallet, när grunden består af 

 lera. Vid Rickarum äro de områden, som bestå af rullsten och 

 krossgrus mest hemsökta af ollonborrarna, isynnerhet kullar, der 

 markbetäckningen utgöres af ljung och gräs. Då nu dylika lo- 

 kaler derstädes äro afsedda för skogsodling, så blifva de utsatta 

 trädplantornas rötter i betydlig grad hemsökta af ollonborrar, 

 hvilket isynnerhet är förhållandet under larvernas två sista ut- 

 vecklingsår. De tyckas då gerna uppsöka barrträdsplantor, san- 

 nolikt derför att den terpentinhalt, som dessa hysa, är för dem 

 en behagligare föda än de garfsyrhaltiga ljungrötterna och grä- 

 sens rottågor. Sådana, af ollonborrar hemsökta lokaler, kunna 

 derför icke gerna kultiveras med barrträd och äro föröfrigt i 



Entomol. Tidskr. Arg. 5, H. 2 (18S4). 4 



