74 ENTOMOLOGISK. TIDSKRIFT I 



sation. Det är godt vitnesbörd om Dahms framsynthet, att han 

 då stod i första ledet bland dem, som yrkade studentexamens 

 förläggande till läroverken, gymnasiernas borttagande, ämnesläs- 

 ningens införande samt fri flyttning och de »döda språkens» 

 skyldighet att dugtigt »maka åt sig». En stor del af detta pro- 

 gram är nu en verklighet, och om än den s-fria flyttningen» 

 näppeligen någonsin kommer att visa sig rätt praktisk, så hafva re- 

 dan »de döda språken» fått »maka åt sig», och komma troligtvis i 

 en snar framtid att få göra det i än högre grad. Ett annat bevis 

 på Dahms intresse för förbättringar i undervisningsväsendet, lem- 

 nar den omständigheten, att han redan som lärare i apologist- 

 skolan lemnade undervisning i fysik och kemi, samt hade lärjun- 

 gar, som kunde redogöra för oorganisk kemi efter Stockhardts 

 »Kemiskola». Man besinne blott huru ringaktadt den tiden 

 ämnet : naturalhistoria» var vid våra allmänna läroverk. 



Inom den kommun, han hela sitt verksamhetslif tillhört, har 

 rektor Dahm hedrats med alla de vigtigare förtroendeposter, som 

 stått i kommunens förmåga att lemna, samt emottagit dessa för- 

 troendebevis upprepade gånger under ovanligt långa tidsföljder. 

 »Sedan», som hans biograf i Nordisk familjebok säger, »genom 

 en vid riksdagen 1856 — 58 företagen ändring i riksdagsordningen, 

 äfven andra än borgare förklarats valbara till riksdagsmän för 

 städerna, var Dahm den förste skolman, som utsågs till ledamot 

 af borgarståndet.» Ståndsriksdagen 1859 — 60 var hans första 

 riksdag. Dahms ståndpunkt var alldeles klar: han tillhörde af- 

 gjordt då varande borgarståndets liberalaste fraktion och stod i 

 den s. k. norska frågan i likhet med denna fraktions organ Af- 

 tonbladet i opposition mot riksdagspluraliteten. Återkommen till 

 riksdagen 1862 — 63, jämväl som representant för Kalmar, blef 

 han af sitt stånd insatt i det då vigtigaste utskottet: konstitutions- 

 utskottet, der han naturligtvis var en af kämparne för regeringens 

 förslag till ny riksdagsordning. Men vid den afgörande riksdagen 

 1865 fick han ej vara med; de konservativa intressena inom 

 Kalmar samhälle lyckades den gången att uttränga Dahm från 

 riksdagmannaplatsen, och hans svåger, landssekreteraren August 

 Siljestrom, blef den utkorade, hvilken också gjorde dem, som i 

 trots af en betydlig minoritet genomdrifvit hans val, den glädjen 

 att vara en af de ytterst få inom borgarståndet, hvilken talade 



