Il6 ENTOMOLOGISK. TIDSKRIFT I 884. 



mologer haf\'a prof. Aurivii.lius, jägmästare Gadamer, apotekare 

 Hamnström, lektorerna Johansson, Spångberg och Thedenius 

 inom Sverige samt pastor Sandberg och d:r Schöyen från Norge 

 med största beredvilhghet meddelat de samlingar, som af dem 

 blifvit gjorda inom olika delar af de förenade rikena. Särskildt 

 hafva jägmästare Gadamer och lektor Johansson meddelat syn- 

 nerligen rikhaltiga samlingar. Utom alla dessa herrars välvilja 

 hade icke arternas geografiska utbredning inom halfön blifvit så 

 känd, som nu är fallet, ej heller hade förteckningen kunnat upj)- 

 taga åtskilliga arter, som ensamt en eller annan af dessa herrar 

 lyckats tillvarataga i större eller mindre antal exemplar. 



För dem, som skulle vilja insamla Trichoptcra, anser förf. 

 sig här böra påpeka nödvändigheten af att utspänna vingarne på 

 de fångade exemplaren, medan dessa ännu äro mjuka, på samma 

 sätt som man förfar med fjärilar. Outspända äro de i de aldra 

 flesta fall omöjliga att med full säkerhet bestämma till följd af 

 den inom familjen rådande stora likhet arterna emellan. Färgen 

 gifver nämligen här mycket mindre än hos andra insekter någon 

 ledning vid arternas bestämmande. Den är ofta till den grad 

 lika hos de bäst skilda arter, att äfven det mest öfvade öga 

 misstager sig, såvida icke kroppens alla delar kunna undersökas. 

 Detta är alldeles omöjligt på outspända exemplar, hvarför så- 

 dana äro helt odugliga och således utan allt intresse. Att sedan 

 de insamlade exemplaren blifvit torra uppmjuka dem, såsom man 

 kan mycket väl göra med fjärilar, för att kunna utspänna vin- 

 garne är ganska vanskligt och lyckas i allmänhet icke rätt väl 

 med de mindre arterna, så att dessa kunna användas i en någor- 

 lunda snygg samling, ehuru de väl kunna blifva brukbara i de- 

 skriptift hänseende, då man härför endast behöfver få vingarne 

 så långt vikna från insektens kropp, att man kan tydligen se 

 kroppsdelarne och vingnerverna. 



Linné beskref uti sin Fauna Suecica knapt mer än 4 hit- 

 hörande arter. Zetterstedt ökade i sitt arbete Insecta Lap- 

 ])onica antalet till 29 eller 30. De arter, som samme förf. upp- 

 räknar i sina anmärkningar, kunna ej tagas i betraktande, eme- 

 dan största delen af de namn, hvarunder de upptagas, numera 

 ej lära kunna redas. Uti vår uppsats »Anteckningar i Entomo- 

 logi», intagen i Ofversigt af Kon gl. Vet. Akademiens Förhand- 



