WALLENGREN : SKAND. LLMNOPHILID.E, APATANIID.E ETC. II7 



lingar 1870, lade vi härtill 4, samt uti The Ent. Month. Mag. 

 1879 ytterligare 3 arter, så att hela kända antalet belopp sig 

 till omkring 36 arter. Denna förteckning upptager 78 arter sâ- 

 äom förekommande på vår halfö. Likväl är förf. förvissad, att 

 antalet kommer att ökas med en och annan art, när våra E^nto- 

 niologer blifva sinnade att egna någon större uppmärksamhet åt 

 A-åra Trichoptera än hittills varit förhållandet. Ända tills nu tyc- 

 kes det i allmänhet som om en eller annan Trichopicr blott till- 

 fälligtvis lyckats förirra sig in uti samlingslådan och af denna or- 

 sak fått äran att följa med flocken af mera gynnade insektord- 

 ningar. Man kan ej heller mycket undra härpå, emedan dessa 

 djur hafva med få undantag icke något prålande och derför 

 lockande yttre, ej heller någon betydligare och skarpt i ögonen 

 fallande omvexiing i kroppsformerna. Dessa äro tämligen ena- 

 handa och färgerna i allmänhet dystra. Der några särskilda teck- 

 ningar förekomma äro dessa dunkla och föga afstickande från 

 "den dystra grundfärgen, såsom det höfves nattens barn. Djuren äro 

 också nästan alla endast i rörelse under natten och gömma sig 

 för dagsljuset i springor eller bland gräs och säf. De kunna 

 derför sällan erhållas på annat sätt än genom insekthåfven. 

 Men användes denna flitigt bland buskar och gräs vid gropar, 

 insjöar, åar, floder och bäckar eller i kärr, blir den sällan tom. 

 Äfven då man på sådana lokaler söker med håfven efter andra 

 insekter, får man ganska ofta en hel mängd hithörande arter, så 

 att man med största lätthet kan sammanbringa en ansenlig sam- 

 ling älVen af dessa. Om det likväl någonsin gäller vid insekt- 

 fångst att för tillfället tillvarataga allt som träftas, för att sedan 

 tmdersöka och utvälja hvad som förtjänar att behållas, så gäller 

 ■det isynnerhet om dessa djur, ty först genom det noggrannaste 

 ■skärskådande af hvarje funnet individ kan man öfvertyga sig om 

 livad art man erhållit och sålunda efter omständigheterna behålla 

 «lier förkasta det funna. Förf. har mången gång bland det in- 

 samlade funnit ända till 4^5 arter, der han trott sig blott hafva 

 erhållit i eller 2 och stundom tvärtom. 



Såsom här nedan skall närmare visas, hafva några arter blif- 

 vit funna i norra Finland, men ännu ej på vår halfö. Att åt- 

 minstone ckssa arter skola kunna upptäckas äfven hos oss anser 

 förf. ganska sannolikt. Men det är alldeles icke omöjligt, att 



