134 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 18S4. 



talade åsigten om den Linnéanska arten vara fullt riktig, liksom 

 M'Lachlan anser den åtminstone »prima facie» vara väl grini- 

 dad, ehuru »ändring af namn lär falla författarne föga i smaken». 

 Såsom vi vid ett annat tillfälle redan yttrat, lägga vi ingen stor 

 vigt vid förändring af namn, utan endast dervid, att ej det af en 

 författare gifna namnet upptages såsom synonym vid en art, dit 

 det alls icke hörer. Detta har varit afsigten med vår första upp- 

 sats i ämnet, liksom med våra öfriga kritiska uppsatser, såväl rö- 

 rande foglar som insekter. 



Phr. bimaculata L. I vår ofvan anförda uppsats (pag. 729) 

 hafva vi visat, att detta namn ej kan tillhöra Neureclipsis bi- 

 maculata, dit det blifvit hänfördt, utan afser L. griseus AuCT. 

 D:r Hagen har i sin uppsats påstått motsatsen (p. 102) ocli sä- 

 ger att >/vårt bemödande att tolka Linnes beskrifning på annat 

 sätt är »onyttigt». Detta må det vara hvad d:r H. beträffar, 

 men eljest kunna vi ej tro det vara onyttigt, att djurbeskrifningar 

 tolkas rätt, liksom vi ännu icke hört någon påstå, att det är ve- 

 tenskapen nyttigt att tolka dem orätt. Detta senare tro \'\ oss 

 icke hafva gjort, såsom vi nu vilja söka att ytterligare visa. 



Rörande d:r Hagens åberopande äfven här på Kippists 

 uppgift, att ifrågavarande arts namn i Linnes eget exemplar af 

 Syst. Nat. icke är understruket med bläck utan med blyerts, 

 torde det vara tillräckligt hänvisa till hvad vi ofvantor vid Phr. 

 grisea L. (= L. stigma Auct.) yttrat. På begäran af d:r H. 

 få vi också upplysa, att vi verkligen sett exemplar af L. griseus 

 Auct., som enligt oss meddelad uppgift blifvit af Thunberg och 

 Gyllenhaal betecknade med namnet Phryganea bimaculata 

 Lin., och torde således invändningen i detta stycke förfalla, ehuru 

 d:r H. icke har något derom uti sina anteckningar. 



Då d:r Hagen söker genom åberopande af LinnÉ;s ord: 

 »animal antice augustatum» öfvertyga oss derom, att det exem- 

 plar, som legat till grund för Linnes beskrifning, hade vingarne 

 outspända, är detta bemödande alldeles »onyttigt», ty vi hafva 

 aldrig påstått eller ens stillatigande antagit annat. Detta fram- 

 går ur hela vårt resonemang och är orsaken till vår tolkning af 



Linnes ord: »in medio alarum macula duplex altera pone 



alteram^. LinnÉ:s mening med dessa ord kan icke vara annan, 

 än den vi angifvit, att på den outspända vingen skola lläckarne 



