WALLENGREN : SKAND. LIMNOPHILID.K, APATANIID.E ETC. 137 



arter, som L. i samma edition af Fn. Su. räknar till musca, så- 

 som M. tenax, M. pellucens, M. meridiana o. s. v. Det är 



likväl ej blott i första upplagan af Fn. Su. utan äfven i den 

 andra som L, jämfört de mindre Phryganese med Culices. Både 

 om Phr. albifrons och Phr. umbrosa, hvilka icke finnas upp- 

 tagna i första upplagan, säger han 'ymagnHiidinc culicisA och mag- 

 niludo cidkisy, likväl hänför han icke Bombylius till Culex hvar- 

 ken i andra upplagan af samma eller i tionde upplagan af Syst. 

 Nat., der han först beskrifver sin Phr. albifrons. Dock om 

 man tager en Culex, till och med den största, som Linne deraf 

 beskrifvit, eller en Musca domestica, med hvilken L. jämför sin 

 Phr. nigra, och stälde dessa bland Phryganeerne, så skulle 

 de helt säkert räknas luiiter minimas- och då skulle alla Phry- 

 ganeaa af samma storlek också komma att inbegripas under samma 

 benämning. Dit skulle då äfven säkert Neureclipsis komma 

 att räknas. Hade Linne verkligen åsyftat nyssnämda art vid 

 sin Phr. bimaculata, så hade han ganska sannolikt vid stor- 

 leksangifvandet begagnat samma uttr}'ck som vid Phr. longicor- 

 nis, hvilka båda arter han upptager från första upplagan af Fn. 

 Su., ehuru Neureclipsis är i själfva verket mindre än Phr. lon- 

 gicornis, då bådas vingar äro sammanslagna. Eller också hade 

 han begagnat samma uttryck som vid de andra mindre arterna, 

 der han angifver storleken, således »magnitudo musctC», »musca 

 minor», »raagnitudine culicis» eller »magnitudo culicis». Nu gör 

 han icke detta och skall någon orsak härtill finnas, så måste den 

 sökas deri, att den art, han beskref, var större än dessa och så- 

 ledes äfven större än Neureclipsis. Han kunde derför icke 

 bättre beteckna storleken af den art, han beskref, än han gör, 

 då han säger: y minor, non aiitem inter minifnasy>. Med plural- 

 formen måste han väl också syfta mer än den enda arten, om 

 hvilken han själf säger »minima est, näml. Phr. saltatrix. Att 

 Linné själf räknar till de minsta bland sina Phryganeer åtmin- 

 stone ännu en annan art synes vid Phr. fusca, om hvilken han 

 säger :' parva , men denna art är, då vingarne såsom outspända 

 tagas med i räkningen, ej mindre än Phr. longicornis, da dess 

 vingar äro outs})ända. Af detta skäl måste också de med nyss 

 nämnde art jämnstora: Phr. nigra, azurea, vaeneri, albifrons 

 o. s. v. räknas »inter minimas», såsom vi i vår första uppsats 



